37 
Stachys officinalis L. i Kungsmarken. 
Under en excursion till den i närheten af Lund belägna 
Kungsmarken soramaren 1906 päträffade jag till min ej ringa 
öfverraskning ett mindre antal exemplar ai Stachys offici- 
nalis L. (syn. Betonica Tourn.). Växtplatsen var belügen in- 
vid en mindre sten pâ backsluttningen ö. om den genom 
Kungsmarken rinnande bücken. 
Samtlige individ — 7 à 8 till antalet och hvaraî tvâ 
beiunno sig i blomstadiet — voro till alia delar betydligt 
mindre än de exemplar jag sett frän andra svenska lokaler. 
Stjelken har sâsom Flororna angifva i allmünhet en 
höjd af -10 — 100 cm, och blomaxet är 3—8 cm längt. Det 
största ai de tvâ ai mig â Kungsmarken funna blommande 
exemplaren var endast 29 cm högt, och blomaxet hade en 
lüngd aï 2 cm. Bladen voro ocksâ betydligt mindre samt 
stamleden kortare än vanligen är fallet. 
Fyndet föreföll mig desto märkligare som, sâ vidt det 
är mig bekant, denna växt aldrig iörr blifvit iakttagen â 
denna sedan lânga tider tillbaka af ett stort antal botanister 
uppmärksammade och noggrant undersökta plats. 
Sâsom bekant är, inskränker sig den ifrägavarande 
växtens utbredningsomräde i Sverige till Vestra Skäne, der 
den mimera förekommer sällsynt pâ ett fätal Ställen. Förr 
synes den inom nyssnämnde omrâde funnits pâ Hera platser, 
hvarifrän den nu genom odling blifvit utrotad. (Se Are- 
schougs Skänes Flora 2 uppl. p. 85). 
Sä uppgifver Elias Fries i Flora Scanica (Upsaliæ 
1835) att den fordom tagits ( legebatur ) mellan Vipemöllan 
och Sularp. 
Detta synes mig sä mycket mera anmärkningsvärdt, 
som Sularp är belüget högst 2000 m — fägelvägen — frän 
den plats ä Kungsmarken, der fyndet gjordes. 
Att detsamma utgör en relikt af den numera försvun- 
na växtgeografiska grupp, som en gâng gaf ât Kungsmar- 
ken sin karaktär, anser jag i hög grad sannolikt. 
Bot. Not. 1908. 
