41 
Frân sperm ogonieväggen utgâ steril a, förgrenade och 
anastomoserande hyfer, som genomdraga spermogoniets 
inre liksom med ett fini nätverk. 
Lafven smakar mycket bittert. 
Förf. fann denna laf växa särskildt yppigt pä de branta 
granitväggarne ä Kullaberg, ss. vid fyren, Joseiinelyst och 
Djupadal. Äfven pä granitblock vid stranden, ss. omedel- 
bart vid Mölle trifves den bra. Ju längre frân hafvet man 
gär, desto sparsammare finner man den. Den tyckes sälun- 
da behöfva de saltförande hafsvindarna. Samma förhällande 
tyckes rada med de äfven pä Kullaberg och Bornholm före- 
kommande R. angustissima och scopulorwn ; den senare, 
men ej de bäda andra, kunna fördraga att hafsvattnet ofta 
Stänker upp pä dem. 
Förf. har äfven erhàllit R. kullensis frân Bornholm 
och tili denna art hör äfven af förf. undersökta ex. i Ar- 
nolds Lichen, exsicc. n:o 1078 (under namnet R. scopuloruni 
(Dicks.) Nyl.) , insamlade vid Gudhjem pä Bornholm af P. J. 
Hellbom. 
Uppenbarligen har redan Westring iakttagit arten 
pä klippor vid Marstrand, emedan den figur B. som han i 
Svenska Lafvarnas Färghistoria (Stockholm 1805—1809) s. 
311 meddelar som en fruktbärande Ranialiua scopuloruni 
Ach., liknar precist R. kullensis. 
1 kemiskt hänseende är den nya arten olika mot R. 
armorica Nyl. och R. cuspidata Nyl. R. angustissima (Anzi) 
utmärkes genom sidoställda soraler och rödfärgning af mär- 
gen med kalilut. 
Förf. har pâvisat att hos R. kullensis tinnes kullensis- 
syra (CsîHisOit), dä däremot hos R. scopuloruni iinnes sco- 
pulorsyra (CmHioOs). Förf. har härom utförligare skrifvit i 
Liebigs Annal, d. Chemi och i Die Flechtenstoffe». 
Philonotisstudier. Detta släkte, som ju blifvit stu- 
deradt af fiera skandinaviska bryologer, har nvligen blifvit 
föremäl för bearbetning af en tysk, L. Löske (Kritische 
Übersicht der europäischen Philonoten, i Hedwigia, Bd. 45, 
