43 
denna beskaffenhet icke är ett originalarbete, 1 sâ mâtto att 
förf. själf författat alla beskrifningarne, sâ är det bra, oiti 
han väl förstätt att begagna sina källor. Oedogonierna sä- 
gas vara hämtade ur Hirns monografi. 
Att öfversikter finnas säväl för släkten som arter bör 
lätta examineringen. Om man vid begagnandet al en sàdan 
ölversikt öfver släktet Stigeoclonium skulle vilseledas, sä 
kan det ha sin orsak i att man hitintills ej kunnat fâ en 
säker grund för skillnaden mellan arterna inom detta släkte. 
Flertalet af de svenska algarterna linnas i arbetet 
beskrifna. 
Ostenfeld, C. H., Add itions and corrections 
to the list of the Phanerogamae and Pteridophyta 
of the Faeroes. — Botany of the Færôes. Vol. 3 s. 835 — 
863. 1 Nov. 1907. 
Förteckningen upptager alla de 298 för Färöarne kän- 
da fanerogamerna och ormbunkarna. 
Som en af de nya formerna af Taraxacum säges vara 
rätt vanlig i Skandinaviens alpina och subalpina regioner, 
aftrycka vi här diagnosen. 
» Taraxacum naevosinn Dahlst. nov. spec. Folia dense 
et late lobata — pinnatifido-lobata, lobis latis — angustis 
deltoideis, utrinque v. præcipue in margine superiore ± 
dentata, inferne angustius lobata, inter lobos inferne ± irre- 
gulariter dentata, lobo terminali satis brevi, lato ovato- 
triangulari — hastato, supra purpureo v. atropurpureo-ma- 
culata (v. in umbrosis fere emaculata) et in pagina superiore 
vulgo pilis crassis articulatis sparsis — dentiusculis obtecta, 
petiolis ± intense purpureis nervoque mediano interne v. 
pro max. parte purpureo». 
Involucrum ± obscure ochraceum, magnum satis lon- 
gum, s quamis exterioribus longis lanceolatis breve acumi- 
natis, supra medium inv. attingentibus, anguste v. incon- 
spicue marginatis, apice ± purpureis v. fuscopurpureis et 
in pag. interiore superne ± fuscoviolaceis, laxe adpressis v. 
