45 
sia scotica Wettst. med kapseln längre iin fodret, och att 
den enda skillnaden fràn E. minima skulle ligga i formen 
pâ blad och skärmblad, som hos E. sotica äro smalare än 
hos E. minima och hafva en vigglik bas. Ostenfeld har 
examinerat fiera hundra exemplar aî E. scotica trän Skott- 
land, Shetland och Färöarne samt jämfört dem med exem- 
plar af E. minima frän Alperna och Skandinavien, men 
icke funnit nägon konstant skillnad. Blommans färg va- 
r-ierar mycket. 
Lindman, C. A. M., Lycopodium coniplanatum *sub- 
moniliforme n. subsp. - Hedwigia Bd. 47, 1907, s. 131—2. 
Denna nya varietet är af förf. funnen 1895 i en skog 
vid Tumba i Södermanland. Diagnosen lyder sälunda: 
»Differt a typo îo- 
liis plerumque bre- 
vioribus, foliis laterali- 
bus c. 5 mm. longis atque 
a parte libera linea 
semicirculari ampli- 
ficatis vel obovatis 
(neque ut in typo linea 
subrecta cum rhachi sub- 
parallela coarctatis), quo 
ramulis ad basin foliorum 
constrictus videtur. 
Bredden af en gren 
i friskt tillständ utgör 
vid midten af ett blad- 
par 3.-4 mm. (hos typisk 
Lyc. complanatum endast 2—3 mm.). 
Förutom här ätergifna ligg. meddelas äfven afbild- 
ningar i naturlig storlek af säväl hufvudformen som un- 
derarten. 
Dahl, O., Botaniske Undersogelser i indre 
R y fylke. II. — Christiania Videnskabs Selsk. Forh. 1907 
n:o 4, 58 s. -fl t. 
A. och B. Lycopodium complanatum 
*moniliforme. C. hufvudformen. A. 
nat. storlek, B. och C. 2 /i. 
