/D 
Om Cellkärnans byggnad hos Euphorbiaceerna. 
(Mit einem deutschen Resume) 
Af M. O. Malte. 
[Föregäende meddeiande] 
I flera hänseenden har cellkärnan hos Euphorbia- 
ceerna att uppvisa anmärkningsvärda egendomligheter, ei 
blott i iräga om yttre gestaltning, utan äfven med hänsyn 
tili inre byggnad. Euphorbiacekärnan har nämligen icke 
alltid den typiska rundade formen, utan är ofta bipolärt 
utdragen och detta icke blott i celler ai längsträckt form, 
säsom cambium-, unga bast- och vedceller, utan äfven i 
parenchymatiska, t. o. m. füllt isodiametriska celler. I unga 
rötter af t. ex. Euphorbia hypericifolia (hg. 7), Mercurialis 
annua (hg. 13) och andra löper kärnmembranen ut i fina 
utskott, som utan gräns öfvergä i den egentliga kärnan. 
Hos andra Euphorbiaceer, säsom Acalypha Sandeviana och 
Euphorbia tetragona har jag kunnat närmare undersökä 
dessa utskotts natur och förhällanden i allmänhet. Af den 
sistnämnda har jag hittills varit i tillfälle att cytologiskt 
undersökä blott en enda, ung, vegetativ knopp. I de täm- 
ligen tjocka, saftiga bladanlagens epidermis ha kärnorna 
den reglementerade , rundade formen; i den inre, paren- 
chymatiska väfnaden är däremot kärnan mycket ofta bipo- 
lärt utdragen. Kärnutskotten kunna i allmänhet följas länga 
sträckor, i gynnsamma fall genom cellens heia längd 
(hg. 1). Det visar sig dä, att de nä ända fram tili cell- 
membranen och där ansätta. Kärnan är med andra ord 
genom tina trädar upphängd i cellens lumen, och dessa 
upphängningsträdar äro icke af protoplasmatisk natur, utan 
bildade af kärnmembranen. Vid starkare iörstoring visar 
det sig nämligen, att de verkligen utgöra en direkt fortsätt- 
ning af kärnmembranen och sälunda tillhöra kärnan. Med 
all sannolikhet äro dessa upphängningsträdar af samma 
Bot. Not. 1908. 
