natur som de likartade, af Mi ehe (6) först observerade 
kärnutskotten i epidermis af Hyacinthus samt de kinoplas- 
matrâdar, hvilka Lidforss (5) hos talrika växter funnit 
utgâ ïrân kärnmembranen till chromatoforerna. 
I fôrbigâende mâ äfven anmärkas, att kärnan i groende 
frön af Euphorbia Characias pa grund af fullkomlig saknad 
af membran kan antaga de mest varierande former, och 
detta ej blott i de unga cotyledonerna (figg. 2, 3), utan fram- 
för allt i endospermen (fig. 4). Kärnan har här ett fullkom- 
ligt amoebaartadt utseende, i det att trän den korniga kärn- 
massan pseudopodieliknande utskott strâla ut ât alla hâll. 
Särskildt anmärkningsvärdt 
är pseudopodiernas förhällan- 
de tili de stärkelsekorn, hvar- 
med cellerna äro fyllda. De 
tränga nämligen in mellan 
stärkelsekornen oeh synas 
ofta som ett kornigt hölje 
omsluta dessa mer eller min- 
dre fullständigt. Atskilliga 
omständigheter tala ocksä för, 
att denna direkta och intima 
förbindelse mellan kärna och 
Fig. 1. Mesofyllceller ur ung stärk elsekorn ej blott förefin- 
knopp af Euphorbia tetragona. ^ mellan kärna och närmas t 
ikring denna liggande stärkelsekorn. utan äfven sträcker 
sig tili mera perifert belägna. I präparaten, som efter fixe- 
ring med en af Juel med fördel använd lösning af 2 d. 
zinkklorid, 2 d. isättika och 100 d. 50 % alkohol färgats med 
fuchsin-jodgrönt, är nämligen plasman svagt ljusröd, kär- 
nan däremot skarpt grön med klart röd nucleolus. I den 
ljusröda plasman och förnämligast som gördlar kring stär- 
kelsekornen kunna stundom svagt grönfärgade strängar 
iakttagas, och osannolikt är icke, att dessa ej äro annat än 
.vidt utgrenade utlöpare frän kärnan. 
Sitt största intresse vinner emellertid cellkärnan hos 
