an nu icke lyckats iinna en enda mitos, hvari chromosom- 
talet kunnat exakt bestämmas. Jag är emellertid füllt öfver- 
tygad om, att följande iakttagelser skola ge vid handen, 
att chromosomtalet verkligen är 16 och att chromosomerna 
äfven tili form och storlek äro füllt öfverensstämmande 
Figg. 2 — 4 Euphorbia Characias ; 2 — 3 kärnor frän hjärt- 
blad. 4 frän endosperm afj groende frö. (De streckade bildningarne 
äro stärkelsekorn.) Figg. 5 — 6 Acalypha Sanderiana; kärnor ur 
ungt blomskaft. 
Figg. 7 — 9 Euphorbia hypericifolia ; kärnor ur barken af 
ung rot. Figg. 10 — 14 Mercurialis annua; 10 etnbryosäekmoder- 
cell i reduktionsdelning, 11 — 12 kärnor ur fruktämne, 13 kärna ur 
barken af ung rot, 14 kärna ur fruktämnets ledningsväfnad. 
(Olje-Imm. ; 2 — 9 Zeiss ocul. 6; 10 — 14 ocul. 12.) 
med den hvilande kärnans chromatinkorn. Pä annat satt 
läter sig nämligen icke det konstanta uppträdandet af precis 
samma antal chromatinkorn i alla hvilande cellkärnor för- 
klara. 
Tydligt är, att ju större chromosomerna äro, och ju 
mindre deras antal, med desto större säkerhet skall för- 
Bot. Not. 190S. 6 
