gandet, att äggcellen hos fanerogamerna skulle représentera 
ett till en enda cell reduceradt archegonium. 
De faktiska förhällandena inom gymnosperm gruppen 
berättiga emellertid ej till ett dylikt antagande. Hos ingen 
enda gymnospermtyp är archegoniet reduceradt till en enda 
cell, utan det bestâr af minst 4 celler, nämligen förutom 
äggcellen af minst 2, oïtast fiera halsceller samt, sävidt 
nyare undersökningar gett vid handen, 1 bukkanalkärna. 
För en riktig uppfattning af angiospermembryosäckens 
phylogeni är det nödvändigt, anser Porsch, att hänsyn 
tages till, att hos ingen enda gymnosperm halsceller och 
bukkanalkärna saknas. Och framför allt ger denna senares 
îôrhâllande hos en del gymnospermer nyckeln till en rätt 
uppfattning af angiospermembryosäcken. Bukkanalkärnan 
gär nämligen ej alltid under omedelbart efter befruktningen, 
utan sönderfaller ofta i ett antal kärnor, som understödja 
prothalliet vid embryots närande och hvilka exempelvis 
hos Thuja afgränsas fran hvarandra genom cellväggar. Ja, 
enligt Land kan bukkanalkärnan tili och med befruktas, 
och ur densamma framgär da ett embryo, i hvarje fall en 
mângcellig väfnad, soin dock i massa star mycket efter det 
egentliga embryot. Detta bukkanalkärnans förhällande har, 
menar Porsch, en utomordentlfgt stör phylogenetisk bety- 
delse. Ty denna ur bukkanalkärnan framgaende närings- 
väfnad är tili uppkomstsätt och uppgift homolog med angio- 
spermernas sekundära endosperm, och genom fastställandet 
af dennas phylogenetiska Ursprung har Porsch lyckats slä 
en brygga öfver klyftan mellan angiospermer och gym- 
nospermer. 
Ett ingaende Studium af embryosäckens phylogene- 
tiska utveckling inom gymnospermserien ger vid handen, 
att för densamma fölf. 5 utvecklingstendenser äro karaktä- 
ristiska, nämligen : 
l:o. Smäningom skeende reduktion af den primära 
endospermen, h. e. prothalliet. 
