Aggcellen ger hos bâde angiospermer och gymno- 
spermer efter befruktning upphof till embryot. 
Syrier giderna: Yid befruktningen bryter sig som be- 
kam pollenslangen väg genom en af synergiderna eller 
mellam dem bâda, och liksom hos gymnospermerna hals- 
cellerna ha till uppgift att leda pollenslangen, spela ocksâ 
hos angiospermerna synergiderna rollen af »Gehü Hinnen 
vid befruktningen. 
Antipoderna, af hvilka den mellersta ofta är störst 
Chamberlain’s antipodal oosphère — représentera enligt 
Porsch ett andra archegonium, som — af i det föregäende 
antydda skid — förlor-at sin sexuella karaktär och öf vert agit 
en näringsphysiologisk funktion. 
Polkävnorna: Hos vissa gymnospermer ger, sâsom 
förut nämndt, bukkanalkäman upphof tili en mängcellig 
näringsväfnad, och detta stundom först efter befruktning 
mellan sagda kärna och en spermakärna. Det niest glän- 
sande beviset för, att denna näringsväfnad verkligen är 
homolog mecl angiospermernas endosperm, lämnar Helosis 
guycinensis, hos hvilken endospermernen kan uppstä parthe- 
nogenetiskt ur en enda polkärna. Embryosäcken bestär 
nämligen här blott af äggapparat -j- öfre polkärna (= 1 
archegonium). Hos andra angiospermer uppstär endosper- 
men efter Population mellan en spermakärna och den ena 
polkärnan, antingen den öfre eller den undre, men hos de 
liesta föregäs dubbelbefruktningen af en hopsmältning af 
bâda polkärnoma tili en centralkärna. Denna hopsmältning 
är emellertid längt ifrän nödvändig för endospermbildning. 
P'ör växter med stärkt utvecklad endosperm betyder den- 
samma en praktiskt sedt mycket förmänlig ökning af kärn- 
massan; phylogenetiskt sedt representerar densamma den 
historiskt yngsta, ännu ej füllt fixerade nybildningen i den 
honliga gamophyten. 
M. O. Malte. 
