93 
Poeverlein, H., Beiträge zur Kennt n is der deut- 
sch en Melampy rum- Arten. II. Memmpyriini Ronnigeri 
Poeverlein n. sp. — Allg. Bot. Zeitschr. 1907 s. 177 — 179. 
Under oîvanstâende namn har âter en ny form ut- 
söndrats ur Melampyrum cristatum och af sin auktor ansetts 
vara den monomorfa (eller monofyla) rasen. Den är iakt- 
tagen i Bayern, västra Schweitz och i norra Italien. Dess 
känneteeken äro: 
Höjd 12—40 cm. Stjälkmellanleder 5—7, vanl. 6, korta 
eller länga (korta hos cristatum, länga hos solstiliale). Hjärt- 
blad vid blomningstiden vanl. affallna eller förtorkade. 
Stjälk nästan alltid mer eller mindre förgrenad med de 
uppät riktade grenarne vanl. längre än den ogrenade delen 
af hufvudaxeln (bägformigt uppböjda grenar hos cristatum). 
Interkalarbladpar 0(— 1). Bladskifvans bredd 0,5 (—0,7) cm. 
Blomningstid juni (i Italien slutet af maj). 
Tropisk niosse. I tropikerna hade man visser- 
ligen iakttagit humusbildning, men icke nägon verklig mosse 
förrän nyligen. Po to nié har i en uppsats meddelat iaktta- 
gelser af dr. Koorders öfver en enligt den senares äsikt 
verklag mosse pä Sumatra. 
Mossen var 12 kilom. i diameter, sä att det tog 3 dagar 
i anspräk för honom 1891 att genomtäga den. Den bestod 
ätminstone tili 6 meters djup af organiskt slam, säledes af 
äkta humus. Vattnet var mörkfärgadt, men genomskinligt. 
Marschen hindrades mycket däraf att de fiesta träden voro 
omgifna af andningsrötter (s. k. aërotropiska rötter, pneu- 
matoforer), som höjde sig tili l /s — */* me t- ofvan den stagne- 
rande vattenytan, och som voro smalt kägelformiga och 
raka, eller cylindriska och dä upptill hakformigt nedböjda, 
2—4, sällan 6—10 cm. i diameter, fullsatta med lenticeller. 
Dylika rötter voro da kända endast hos mangrove- 
växter, ss. Avicennia, Rhizophora, men här uppträdde de 
hos heit andra släkten, ss. Eugenia, Myristica. 
De större, raka träden ä mossen uppnâdde en höjd af 
25—35 m., med en liten krona och med ständigt gröna blad. 
