Att mitt försök att Anna karaktärer till urskiljande af 
A. septentrionale frän A. Lycoctonum sâsoin N. Säger utfallit 
mindre lyckligt, kan ju vara möjligt, synnerligast som jag 
af den senare blott hade tillgàng till ett rätt knapphändigt 
pressadt material. Emellertid vill jag hoppas, att om vi 
verkligen ânnu kunnal anses hos oss ha en Aconitum- frâga, 
lösningen af den faller i händerna pä nägon. som ej genom 
likgiltighet för alla nomenklaturregier ytterligare tillkränglar 
Synonymiken. 
Aconitum-ïormenvà. ha af N. accepterats ehuru de blott 
skilja sig frän typen genom blomfärgen. Heit annorlunda 
värdesätter han emellertid den af mig beskrifna varieteten 
af Chamœnerium angustifolium (som han för öfrigt flyttar 
under Epi/obiuni utan att i auktorsbeteckningen angifva 
ändringen). Det svnes högst sannolikt, att den af honom 
omnämnda växten frän Norra Ryd hör tili var. spectabile, 
hvars blommor antagligen äfven pä den växande plantan i 
äldre stadium bli blekt röda. Det är ju högst antagligt att 
färgför ändringen ej framträder blott vid pressning, men 
jag ville icke yttra mig om annat än jag haft tillfälle se. 
Huruvida man öfverhufvud bör namngifva färgvarie- 
teter kan ju ifrägasättas, men N— s motvilja mot dem synes, 
att döma af hans flora, vara nyligen päkommen. I alla 
händelser kan det ej annat än förväna, att en förebräelse 
för att onödigtvis belägga obetydliga former med namn 
skall komma just frän detta häll. För att belysa hur pass 
betydande afvikelser N. anser erforderliga mellan hufvudtyp 
och hvad han själf vill uppställa och namngifva som n}* form, 
skall jag blott anföra ett exempel, hvartill jag väljer hans 
allra nyaste skapelse, Alopecnrus geniculatus L. forma Nor- 
maniE. M. Neum., beskrifven i den mot mig riktade skriften. 
För lättare bedömande af vikten af de karaktärer han an- 
vändt, aftryckes jämte den nya formens diagnos motsvarande 
delar af beskrifningen pä hufvudformen, sädan den äterfin- 
nes i N— s flora. 
