130 
karaktärer och antagit att rosetterna afslitits vid insam- 
lingen. Skall man icke ha lof att bestämma en växt när 
icke hvarje karaktäristisk del förelinnes pä exemplaret? 
I sä fall ser det mörkt ut t. ex. för torfmosseforskningen. 
En af N — s anmärkningar mäste jag erkänna delvis 
vara berättigad; jag har nämligen räkat heit förbise, att 
vär säkallade Potcntilla gelida af Blytt fätt ett antagligt 
namn. Det af mig gifna namnet faller därför gifvetvis för 
det äldre var. ternata Bl., om vär skandinaviska växt icke 
är identisk med Meyers Kaukasusväxt, hvilket jag fort- 
farande är obenägen att tro pä grund af de skäl jag förut 
angifvit, bl. a. därför att Meyer uttryckligen Säger: folia 
ternata, numquam quinata». Ty det förhäller sig icke som 
N. Säger, att den nordiska formen nägon gäng har ett 4 
eller 5-taligt rotblad, utan sä, att den typiskt med 5-fingrade 
rotblad försedda P. venia stundom uppträder i enstaka 
exemplar med 4 eher 3-fingrade. Säsom stöd för min äsikt. 
som jag kom tili utan nägon förutfattad mening genom att 
iakttaga växten i fräga pä en mängd Ställen i Kvickjocks- 
fjällen, vill jag anföra hvad en god auktoritet, växtens förste 
linnare i Sverige, N. J. Andersson, Säger: 1 * ) Potcntilla 
alpestris-gelida (C. A. Mey.). Yid nybygget Njunnats (Njuon- 
jes) kring stugan. Finnes ock. ehuru mera lägväxt och 
robust, pä elfstränderna Uingre söderut, säsom vid Bredäker 
ej längt frän Luleä o. s. v. Alldeles lik den norska 
formen.’) — Pä stranden af Storholmen i Saggat päträffa- 
des en mängd former, bildande en oafbruten Serie mellan 
P. alpestris Hall, och P. gelida C. A. Mey.. förmedlade ge- 
nom den förras var. geranioides» . 
Skulle man tro N., skulle ju emellertid Kvickjocks- 
växten ej vara den af Fries Ursprungligen afsedda, som 
väl dä blott skulle tinnas i Norge. 3 ) Emellertid har jag 
l ) Xya bidrag till Kvickjockstraktens flora. Bot. Xot. 1866, 
s. 121. 
’) spiirradt af mig. 
3 j Dock angifves den i X. II bade för Kvickjock och Storlien. 
