135 
Hvad beträffar de exemplar i härv. herbarium, som 
N. talar om, sä har jag af misstag glömt att ifylla > */appo - 
nicum » â det ena, hvars etikett var skrifven innan jag 
afslutat undersökningen, därai kommer skilnaden i bestäm- 
ning; emellertid torde det framgâ af mina uppgifter att jag 
icke sett nâgon représentant för den sydligare typen i 
Lappland. 
Sâvidt jag kan finna för N., äfven om man lemnar 
äsido konsekvenserna af de karaktärer han anfört, bett’dligt 
mer tili hybriden än rimligt kan vara. Sävida icke N. tror 
att hybriden eger en särskild förmäga att tilldraga sig 
samlarnes uppmärksamhet, mäste han väl tro att hybriden 
i Norge är vanligare än hufvudarterna, äfven i omräden 
dar M. album är sällsynt, ty han har ju i Kristiania-her- 
bariet funnit hybriden talrikast représenter ad. Gäller detta 
männe ocksä de nordliga delarne af landet? Norman 
kann er nämligen ingen M. album frân det af honom be- 
handlade omrädet och äfven Dahl anger nordgränsen tili 
ßeitstaden möjligen Helgeland. Norman (N. Arkt. Fl. II, 
1, s. 131 — 134) Säger om M. dioicum »Planten har et eneste, 
meget stört og meget kontinuerligt udbredningsfelt uden 
större lakuner». Det omfattar i sjelfva verket sä godt som 
heia det nordliga Norge med undantag af inre Finmarken. 
Den Melandrium, som här förekommer är subsp. lapponi- 
cum , ätminstone att döma af de exemplar jag sett. Utan 
tvifvel har N. rätt i att jag skulle hänföra en stör del af 
de norska exemplaren tili min Happonicum , ty jag tror icke 
pä hybridens allmänna uppträdande i omräden där knappast 
nâgon M. album förekommer. Äfven om det maste medges 
att den senare kan ha funnits i Kvickjock, sä förefaller det 
rätt eget, att hybriden skulle Unnas heit uppe vid Njuonjes 
och än mera uppe pä Nammats, längt frân odling. Men 
N. är ju ändä böjd att hänföra det ena individet af mitt 
exemplar därifrän tili hybriden. Emellertid maste det ju 
alltid bli svärt att afgöra, hvart ett exemplar är att föra, 
# 
