199 
lösa tillstând pâlinna kännemärken, som för deras särskil- 
jande künde vara tillräckliga ». Säkerligen har han dock 
studerat knopparna i alltför ungt Stadium. Detta framgär 
redan af hans beskrifning af dem och synes tydligt af hans 
ligurer, vilka visa mycket outvecklade knoppar med otyd- 
liga eher rent af oskönjbara artkarakterer. 
Detta var dâ en kort öfversikt öfver hvad jag i den 
mig tillgängliga litteraturen funnit angäende knopparna. 
Under vintern 1905—06 kom min uppmärksamhet af en till- 
fällighet att fästas vid dem, och dâ jag för ett par arter 
fann stör olikhet, beslöt jag att närmare studera dem. De 
stora Salixodlingar, som hnnas vid Dybecks herregârd i 
Skäne, lämnade härtill ett präktigt utgängsmaterial, och dâ 
jag sedan utsträckte mina undersökninga'r tili de Salixrika 
mossmarkerna och skogsdungarna i södra och mellersta 
Skäne, fann jag min förmodan bekräftad, att knopparna 
erbjuda karakterer, som för artbestämningen hafva sin stora 
betydelse. 
Jag har nu närmare undersökt 12 arter af vära sj’d- 
svenska Salices och af hvarje art 100-tals exemplar. Resul- 
tate häraf har blifvit, att jag funnit knopparna erbjuda sä 
goda karakterer. att man endast med tillhjälp af dem kan 
füllt säkert skilja arterna frän hvarandra och just genoin 
dem ofta kan ledas hybriderna pä sparen. Säväl deras form 
och storlek som härighet, färg och riktning gifva goda 
karakterer. Naturligtvis finnes variation hos knopparna 
säväl som hos blad och blommor, men det tycks, som om 
variationsgränserna vore snäfvare för dem än för t. ex. 
bladen. 
Hvad beträffar lämpligaste tiden för studier af detta 
slag, sä är denna mänaderna december och januari, eme- 
dan knopparna dâ fätt sin definitiva form. Mina beskrif- 
ningar gälla därför just vinterknopparna. Granskar man 
dem pä hösten, sä äro ännu ej fiera karakterer füllt mar- 
kerade, och dröjer man tili fram mot vären, linner man, 
att liera af de kännetecken, som jag angifvit för deras form 
