206 
an breda, trubbiga, stundom nästan klotformiga. De äro i 
regeln mycket stärkt och relativt längt filthâriga samt äro 
dä oftast tryckta till grenen. Ibland händer det dock, att 
man fär se dem alldeles glatta och utstäende frän grenen. 
De erinra dä ganska mycket om auritas, men skiljas dock 
lätt frän dem genom sin cylindriska form (auritas äro rhom- 
biska). Färgen är brunviolett , mera sällan grön eller gul. 
Mycket karakteristisk för arten är en liten inskärning i 
knoppci/s topp (uppkommen därigenom, att de bäda blad, 
som bilda det tili utseendet enkla knoppfjället, här ej full 
ständigt sammanvuxit). Stundom är denna svâr att se pä 
grund af den starka härbeklädnaden. men ofta märker man 
den därpä, att hären pä Ömse sidor om densamma löpa ut 
i tvenne tofsar. I »Species Plantarum ger Linnné 
som en karakter pâ S. fusca: gemma bipartita. Inskär- 
ningen har sâledes varit observerad af honom säsom ut- 
märkande för arten, men har aldrig sedan af senare för- 
fattare framhällits. Emellertid gäller denna karakter ej 
blott för fusca-formen af repens, utan för arten i sin helhet. 
S. daphnoides Vill. 
Knoppar mycket stora, ända tili 18 mm. länga, och 
tjocka, ungefär dubbelt sä länga som breda. De hafva en 
mycket tvärt afsatt spets, som är frän ut- och insidan hop- 
tryckt samt böjd inät mot grenen eller rak, men aldrig 
utätböjd. De äro ganska stärkt hdriga, mot spetsen dock 
glatta. Deras färg är svart- eller gulbrun med tydliga mör- 
kare âdror, som anastomosera med hvarandra. Egendom- 
ligt är det sätt. pä hvilket knoppfjällen affalla. De sprängas 
nämligen ej pä insidan och bli sittande kvar vid basen af 
det framskjutande hängets skaft, säsom fallet är hos öfriga 
arter, utan lossna vid basen och dragas som en hufva öfver 
knoppen samt sitta alldeles heia kvar en tid uppe i toppen 
af det unga hänget. Utom hos daphnoides tycks detta sätt 
för knoppfjällens affallande förelinnas endast hos purpurea 
i enstaka fall. Sidokölarna äro hos daphnoides föga fram- 
trädande. 
