208 
ytterst växlcinde. Mellan de former, som ha alldeles glatta, 
rôda och glänsande knoppar och de, soin hafva dem stärkt 
och längt filthäriga, gula och glanslösa, hnnas alla möjliga 
öfvergängsformer. S. nigricans är ju ocksä bekant for att 
vara vâr mest polymorfa art, och detta visar sig glltsä äfven 
hvad knopparnas färg och härighet beträffar. Emellertid 
tycks deras form — nedtill cylindriska, upptill plattade — 
vara mycket karakteristisk och konstant. Nägon tydlig 
spets linnes ej, men i öfre hälften afsmalna de mi got och 
mycket tvärt. 
Hybri der. 
Hvad hybriderna beträffar, skall jag här ei ingä när- 
mare pä dem, dä de, äfven hvad knopparna angär, i all- 
mänhet visa intermediära karakterer, hvilka dock hos olika 
former kunna vara olika kombinerade, säsom jag funnit 
vara fallet hos S. caprea X viminalis och S. aurita X repens. 
Jag skall här hlott omnämna ett par fall, hvilka visa 
af hvilken betydelse det ibland kan vara att äfven under- 
söka knopparna hos tvifvelaktiga hybrider, emedan karak- 
tererna pä dem kunna pä ett utmärkt sätt komplettera kän- 
netecken frän öfriga växtdelar. 
Aug. Heintze har frän Näsbyholm i Skäne utdelat 
en alba X pentandra, som genom sina smala blad mycket 
stärkt päminner om en alba X fragilis, och strängt taget 
finnes det hos den ingenting, som bestämdt pekar pä pen- 
tandra, utom möjligen bladskaftens glandler. Med trädets 
vinterknoppar, som jag varit i tillfälla att undersöka, visade 
sig förhällandet vara ett heit annat. Dessa voro nämligen 
alldeles af pentandras form sand utstdende frän grenen, 
dock ej sä stärkt som pentandras. De visade säledes all- 
deles omisstydbart denna arts närvaro i hybriden, och dä 
blad och hängen stärkt visa pâ alba, är hybridens riktighet 
obestridbar. 
Tvenne hybrider, som ej äro bland de lättaste att 
komma tili rätta med, äro caprea X viminalis och aurita X 
viminalis. Yid Refvinge i mellersta Skäne har jag för nägra 
