230 
Svampens namn tages här kollektivt, ty äfven förf. 
anser troligt att under namnet Botrytes cinerea Pers. inne- 
fattas fiera, specialiserade, biologiska arter. 
Den bekanta bordeauxlösningen dödar icke Botrytis- 
sporer. men däremot har Istvanffi funnit att 1,5 % lösning 
at calciumbisulfit pä 15 minuter dödar dessa sporer. 
2. ßofrvf/s-Beschädigungen an Ribes rubrum und R. 
Grossularia. 
Under somrarne 1906—1907 iakttog fort, att blad hos 
nämnda växter blefvo sjuka. De började i juli eller augusti 
blifv r a bruna; förändringen uppträdde först i spetsen och 
kanterna af bladet och fortskred mer eller mindre raskt 
inât bladvtan. Sâsnart mer an halfva bladskifvan blifvit 
brun, foil bladet af. Andra svampar angripa lätt de genom 
bladens affallande försvagade buskarna. 
Utvändigt ser man icke spâr af nàgra svampar, sâ 
vida ej väderleken âr synnerligen fuktig; men om ett sjukt 
blad halles i en vattenmättad atmosfär under en glasklocka 
ett par timmar, sâ märkas snart de grà konidieknippena af 
Botrytis cinerea. I de afdöda cellema och i de närliggande 
mesofyllcellerna kan man alltid med mikroskopets hjülp 
pâvisa det karaktäristiska Botrytis-mveeliet. 
Förf. fann att infektionsställena utgjordes af de i blad- 
kanterna sittande vattenporerna, som hos dessa arter âro 
stora, gapande och försedda med välutveckladt, tunnvâggigt 
epithem. Äfven hos Tropœolum - arter har förf. funnit samrna 
infektionssätt af samma svamp. 
Endast ä hären och grenspetsarne men ej â bladen 
af Ribes Grossularia tyckas sklerotier kunna utvecklas. 
Heintze, A., Växtgeografiska anteckningar 
frân ett par farder genomSkibottendaleniTromso 
amt. 1908. 71 s. — Arkiv î. Bot. 7 n:o 11. 
Att den växtgeografiska nomenklaturen ej hunnit 
stadga sig anser förf. hero pâ att de ekologiska grundbe- 
greppen: vegetation och växtsamhälle eller växtformation 
uppfattas sâ olika af olika författare. Han tycker att vâxt- 
