232 
Geranium bohemia im. Âtskilliga aî dessa tyckas spridas 
genom lapparnas och finnarnas vandringar. 
Det behöfs säkert ännu mânga undersökningar, icke 
minst paleontologiska, innan man kan fâ klarhet om växter- 
nas invandring i Norge. Haîva en del växter förmätt bibe- 
hâlla sig i Norge under istiden, sä har naturligtvis utbred- 
ningen fôrsiggâtt pâ annat sätt, än om de icke kunnat det. 
Om förf. kan ha rätt i sina âsikter om invan drin gen, fâr 
väl framtiden visa. 
Wulff, Th., Stu dien über heteroplastische Gewe- 
bewucherungen am Himbeer- und am Stachelbeer- 
strauch. 37 s., 7 t., 1 textlig. — Arkiv f. Botanik 7 n:o 
14. 1008. 
1. Die Kalluskrankheit des Himbeerstrauches. 
Pâ liera stallen i Sverige har pâ senare üren ä fjor- 
ârsskotten af odlade hallon iakttagits en sjukdom, som icke 
förut var känd för vetenskapsmännen, fastän en liknande 
sjukdom dock iakttagits ä björnbärsbuskar. 
Stammen blir onaturligt uppsvälld, full af längsträckta 
vàrtlika svulster i de uppkomna sprickorna. Svulsterna 
kunna variera i storlek ända tili 2—3 cm. i diameter. Efter 
juli mänad blifva de bruna och ruttna bort. 
Af de anatomiska olikheterna i svulsten mot den 
normala Strukturen anmärka vi följande. Svulstbildningen 
börjar strax utanför bastringen och kan i början betraktas 
som ett parenkymatiskt felloderm. Stundom uppträder i 
parenkymet ett sekundärt barklager innanför det först an- 
lagda, hvarigenom senare nägra periferiska svulstlager 
afskalas. I parenkymet bildas här och dar öar af förvedade 
trakeider och secundärt kambium. Parenkymbildningen 
fortskrider äfven innanför bastringen, som spränges sönder. 
Kambiet kan bitvis äterupptaga nybildningen och ästad- 
komma värved insprängd i svulsten. 
Svulsterna kunna betraktas som barkhypotrofier och 
sakna hvarje utpräglad knoppkaraktär. 
I det af Küster uppställda systemet öfver patologiska 
