237 
forer äro underkastade tyngdkraften, hvilka innehälla myc- 
ket stora stärk elsekorn. 
Vid ensidigt angrepp aï kemiska âmnen visade kro- 
matoforerna hos Funario (och väl hos andra växter) en 
utpräglad kemotaktisk retbarhet. — Liksom Chlcimydomonas, 
blifva äfven kloroplasterna lifligt retade aï kolsyra, liera 
sulfater, äpppsyra, asparagin, lävulos och dextros, men 
mot rörsocker visa de sig indifferenta. Eter verkar häm- 
mande pä deras rörelse. 
Endast lefvande kromatoforer kunna ändra läge. För 
ljus reagera uteslutande de, som kunna assimilera kolsyra. 
Den öfre gränsen ïôr ljusintensiteten, vid hvilken omslag 
trän positiv i negativ fototaxis följer, nedsättes betydligt 
genom sänkning i temparatur och i tillförsel af närings- 
salter under normala värme- och näringsförhällanden. 
Vid hög temparatur, liksom vid stör stärkelsehalt och 
öfverllöd pä socker, inträder samtidigt med nedsatt kol- 
syreassimilation en minskning af den fototaktiska retbar- 
heten. 
För de inre frän m eil an täggarne och kärnan utgäende 
retningarne reagera alla lefvande kromatoforer, säledes 
leukoplasterna (med undantag af dem, som finnas i meso- 
fyllcellerna hos mänga panacherade blad) och kromopla- 
sterna, sävida deras stroma ännu är intakt; visserligen rea- 
gera de äfven fototaktiskt retbara kromatoforerna endast 
dä, när de fotiska retningarna uteslutas (mörker) eher verka 
likformigt i heia cellen. 
Den under bestämda villkor förhandenvarande anord- 
ningen af kromatoforerna vid ytter- och innerväggarne, lik- 
som vid cellkärnan, beror pä kemotaktisk inverkan. 
Kromatoforerna utföra sina aktiva rörelser med hjälp 
af pseudopodier, som utskjuta frän deras färglösa, plasma- 
tiska hvlle, peristromiet. Utan tvifvel ästadkommas dessa 
rörelser liksom hos amöberna genom bildningen af en ano- 
mogen ytspänning i peristromiet. Dessa pseudopodier verka 
säledes pä samma sätt som cilierna hos tritt simmande 
