239 
Af förf:s redogörelse plocka vi ut ett och annat. 
Stellaria media har en sä stör tillpassningsförmäga 
att den kunnat sprida sig öfverallt utom i de stora öknarne. 
I Stockholmstrakten har fort, om vintern endast funnit 
exemplar med kleistogama blommor med undantag af ett 
par individ, soin hade vanliga sommarblommor och som 
kanske tillhörde en särskild, biologisk ras. Pä andra Ställen 
i Sverige förhäller sig vätarfven med hänsyn tili vinter- 
blommorna pä annat satt. 
Själfpollination spelar hos växten en mycket större 
roll än korsbefruktning. 
Hjärtbladen äro begâfvade med en stör grad af rör- 
lighet. Hos exemplar, uppdragna frän Uppsalafrön började 
hjärtbladens rörelse en timme tidigare pâ morgonen än â 
exemplar af frön frän Triest. 
E] mindre än 141 svenska namn och namnformer af 
växten hafva kommit till forks kunskap. 
Paulsen, O., Peridiniales. 124 s. 1908. — Nor- 
disches Plankton herausg. von Brandt u. Apstein. 18. 
Förf. har förut i ett par arbeten behandlat Peridi- 
neerna, senast i The Peridiniales of the Danish Waters (i 
Meddel. fra Kommission, f. Havundersogn. Plankton 1 n:o 
5, 1907). 
Här beskrifvas och afbildas alia de för Norden kända 
152 arterna, fördelade i 25 släkten, förutom 2 Pyrocysteæ i 
ett bihang. Dâ äfven bestämningstabeller linnas, blir det 
heit lätt att identiliera här i Norden päträffade arter, sävida 
man ej râkar fä tag i andra arter än förf. 
Agaricus campestris. G. F. Atkinson har iakt- 
tagit att den vilda formen af denna art har 4 sporer pä 
hvart basidium, under det att den odlade har endast 2. En 
lärjunge till A. har undersökt den senare formen och funnit 
att det unga basidiet har 4 cellkärnor, af hvilka de tvä de- 
generera. A. anser den senare formen uppkommen genom 
mutation, fastän Agaricus anses sakna befruktning, och kan 
betraktas som en elementarart. 
