241 
Närmast Diatomeerna utgöres hufvudmassan af planktonet 
utaf Flagellater: Ceratium hirundinella och Dinobryum; 
den boreala arten Peridinium Willei är ännu utbredd öfver 
heia omrädet. 
Det baltiska planktonet karaktäriseras af: enorma 
kvantiteter af ätskilliga Myxophyceæ och af Fragilaria croto- 
nensis, Asterionella och Melosira, sällsyntheten af Tabellaria 
och Cyclotella, de talrika Protococcoideæ. Den föregäende 
och i synnerhet denna zonen karaktäriseras af den afgjorda 
öfverlägsenheten af tytoplanktonet öfver zooplanktonet. 
Centraleuropas alpina sjöar. De lägre belägna 
karaktäriseras af: svag utveckling af Myxophyceæ med 
Oscillatoria som den vanligaste formen, »vattnet blommar 
sällsynt; af Diatomeen äro Cyclotellæ förhärskande, Melosiræ 
i reducerad betydelse och Tabellaria tämligen allmän; fä 
Chlorophyceæ, förhärskande äro Sphærocvstis och Botryo- 
coccus; ingen nämnvärd blandning af Desmidieer; Dino- 
bryum utgör hufvudparten af Flagellatæ. Sâledes en rätt 
stör likhet med norra Europas plankton. 
De högre belägna sjöarna karaktäriseras af: svagt 
utveckladt fytoplankton; »vattnet blommar» förekommer ej ; 
fîoran bildas mest af Asterionella, Fragillaria, Melosira, 
Tabellaria, Ceratium och Dinobryum; sammansättningen är 
kosmopolitisk. Bland djuren förekomma arktiska former 
som relikter frän glacialtiden. 
Schuster, J., Polygonaceen-Studien. — Bull, de 
l’Herbier Boissier. Tome 8, 1908, s. 704—713. 
I sista majhäftet af Bot. Not. hafva vi refererat förf:s 
behandling af Polygonum lapathifolium. Här redogör han 
for en del former frân Afrika och Kina. Frân sistnämnda 
land har han en ny art med namnet : P. Strindbergii (» August 
Strindberg — dem Dichter und Forscher — in Gedanken 
an die köstliche Botaniker-Species Wennerstroem gewid- 
met, die immer noch nicht ausgestorben ist»), 
Af P. lapathifolium subsp. punctatum har förf. urskilt 
former med glatta blad: v. genuinum och v. tumidum, och 
