249 
gruppen. Exemplar, som man ansett kunna tydas som Gly- 
ceria festucceformis (Host) Heynh., har man därvid funnit 
vid Varberg, och med den tveksamhet, som eher hand fâtt 
insteg rörande den öländska formens tydning, har man äfven 
sökt sammanställa denna med ofvannämda art. En ganska 
karaktäristisk öfvergängsformulering» hnna vi i Hart- 
mans Flora 4:de uppl. (1843), dar det heter: 
»(Molinia maritima) ß festucceformis spädare tili stjelk 
och blad; smäaxen dubbelt mindre, blekgröna. (Hall, vid 
Varberg. Öl.) — M. capillaris Handb. ed. 1 Iran Öland öfver- 
ensstämmer med ß i de lancettl. mer spetsiga kronorna, 
hvarlöre den snarare hör hit, än till M. distans; imellertid 
afviker ß nog mycket frän hulvudarten». 
Derefter hafva de följande upplagorna af (loran nedan- 
stäende stereotypa formulering: 
(Glyceria maritima) *festndformis Heynh. vippan smal 
af fä och korta grenar; bladen trädsmala. (Hall. Varberg. 
Öl.?). — Molinia capillaris Handb. ed. 1 frän Öland synes 
höra till G. festuciformis ». 
Frän 7:de uppl. hafva lokalerna ökats tili: »Hall. Var- 
berg. Boh. Koön. Öl. Ottenb}^ och Näsby i Äs s:n». Under 
Glyceria distans har i 5:te och följande upplagor tillkommit: 
»(Glyceria distans) ß capillaris vippan slak af härfina 
grenar». 
ingendera af dessa tvä former motsvarar emellertid 
tili beskrifningen den i l:a uppl. upptagna Molinia capillaris. 
De öländska lokalerna angifvas dock riktigt, och anmärk- 
ningen eher G. festuciformis liksom ock ? efter Öl. visa, att 
exemplaren härifrän ej ansetts füllt identiska med exem- 
plaren frän västkusten. 
I den heit omarbetade 1 1 :te uppl. af Hartmans Flora 
(1879) har f. capillaris antagligen ansetts för en alltför obe- 
tydlig variation af Glyceria distans och därför uteslutits; för 
Glyceria mar it. v. festucceformis äro inga lokaler angifna, 
hvilket antyder, att äfven denna varietet sannolikt ansetts 
vara af lägre valör. Hartmans utmärkta Molinia capillaris 
