9 
hvilken uppbar ascidier. samt tvenne pà ömse sidor om 
denna befintliga laterala. Dessa senare gingo i interkostal- 
fältets distala (akroskopa) del öfver i hvarandra, hvarvid 
deras förlopp var mer eller mindre slingrande oeh oregel- 
bundet. Ett icke mindre anmärkningsvärdt förhallande vi- 
sa de dessa senare exkrescensvallar i interkostalfältens pro- 
ximala (basala, basiskopa) del. I trakten af primärbladets 
medelnervsparti iakttogs nemligen pâ fiera stallen en för- 
bindelse mellan exkrescenser â primärbladets ena hälft och 
motsvarande ä den andra, hvarvid dessa vallar visade ett 
förlopp, vinkelrätt mot medelnervens. Ä andra Ställen, och 
sä i flertalet fall, böjde emellertid vallarne om vid medel- 
nerven och förlöpte i en riktning parallel med dennas och 
förenade sig med hvarandra pä samma sätt som i bladfäl- 
tets akroskopa del. De bäda laterala exkrescensvallarne 
künde derför i detta fall betraktas sâsom delar af en och 
samma vall, omgifvande ett längsträckt, mer eller mindre 
oregelmässigt kontureradt fält, hvars mediana area intogs 
af en serie ascidier med deras vall-liknande, pedunkulära 
basalförlängning. Att omnämnas förtjenar äfven, att dessa 
laterala vallar icke förde nägra kärlknippen. 
Päfallande var den stora klorofyllfattigdom, som ut- 
märkte exkrescenserna ; genom sin bleka, gulhvita färg 
stucko de bjert af mot primärbladets gröna mesofyll. En 
liflig grönfärgning visade deremot ascidiernas laminära del. 
Den anatomiskt-histologiska byggnaden af ett normalt 
Lappa-b\a.d följer skemat för det bifaciala bladet. Differen- 
tieringen af väfnaderna är sälunda tydligt genomförd. Epi- 
dermis pä bladets ofvansida utgöres af klorofyllfria, väg- 
formigt konturerade celler, i trakten af medelnervspartiet 
och â fiera andra Ställen dock af polygonala celler med 
mer eller mindre rätlinjiga sidoväggar, medan de motsva- 
rande cellerna pä bladundersidan äro klorofyllförande och 
visa en mera utpräglad lobering eller förtandning; ome- 
delbart under starkare nervgrenar äro emellertid äfven de 
undre öfverhudscellerna polygonala samt, sâsom äfven är 
