11 
af tvenne slag: 1) lfinga, hopliltade spindelväfshär samt 2) 
storcelliga, septerade borsthär, hvilka senare äfven före- 
komraa à bladets öfversida. Derjemte uppträda flercelliga 
glandler, som i flertalet lall äro sessila. Palissadvälnaden, 
hvilken pä ett tvärsnitt genom bladet intager nära hälften 
af grundparenkymet, bestär af ett enkelt lager celler, svamp- 
väfnaden deremot utgöres af i allmänhet trenne lager celler 
med betydande intercellulära lakuner, hvilka särskildt tyd- 
ligt framträda vid undersökning af tangentiala snitt. Kärl- 
knippena i bladet hafva en kollateral byggnad '). 
i saknad af säväl kloroplaster som stärkeise oeh öfriga innehälls- 
kroppar samt visade icke förmägan att kunna öppna och sluta sig. 
') Beträffande Lappci-b\i\dets anatomiska byggnad se äfven 
framställningen hos Grignon, E. Etude comparée des caractères 
.anatomiques des Lonicérinées et des Astéroïdées. Thèse. Paris 
1884. pp. 53, 54. pi. II, fig. 6. 
Bladen hos Lappa-aricr föra ofta i ungt och icke süllan 
äfven füllt utbildadt stadium anthocyan. Hos Lappn tomentosa 
(Mill.) Lam. äro nemligen kanterna af bladskifvan, särskildt de här 
befintliga fina tänderna svagt rôda, en fürgning, hvilken nästan 
som konstant karakter uppträder äfven â bladskaftet, som nedtill 
merendels är rödrandigt, samt mera diffus och intensiv ä bladets 
basala, slidlikt utbildade del. Bladkantens anthocyanfärgning här- 
rör af violett saft i epidermiscellerna och torde här kanske hafva 
uppgiften att genom nämnda färgämnes värmeackumulerande egen- 
skap underlätta funktionen af de i bladtänderna befintliga hyda- 
toderna. Bladskaftets rödrandiga utseende har sin anatomiska för- 
klaring deraf, att anthocyan, hvilket äfven här är epidermalt loka- 
liseradt, uppträder i cellerna utanför de i bladskaftets hörn be- 
lägna kollenkymknippena, men saknas ä de partier, der innanför 
epidermis utbildats ett assimilerande klorenkym. 1 bladskaftets 
basala del, hvarest denna klorenkymväfnad saknas, finnes antho- 
cyan diffust i heia epidermis jemte den subepidermala väfnaden, 
hvars celler emellertid ej synas anatomiskt-fysiologiskt skilja sig 
frän hudväfnadens. Att vid i öfrigt strängt genomförd epidermal 
anthocyanlokalisation detta färgämne ofta sprider sig tili andra 
väfnader, hvilka i fysiologiskt hänseende äro med epidermis lik- 
värda — sä särskildt ofta i bladbaser, bladslidor — , har jag tidi- 
gare visât. — Gertz, O. Studier öfver anthocyan. Akademisk 
afhandling. Lund 1906. pp. LV, LVII, 403. 
Att anthocyanproduktion i vissa celler kan stä i samband 
med den lokala förekomsten af hydatoder, antyddes redan af Ker- 
ner, som hos Potentilla carniolica m. fl. fann anthocyan inskränkt 
tili just de epidermisceller, som öfverlagra epitemväfnaden i spet- 
sen af hvarje bladtand, och äfven tilldelade anthocyan en betydelse 
i den riktning, som här ofvan skizzerats. — Rödfärgningen i spet- 
sen af bladtänderna hos Spiraea- arter, fiera Umbelliferae m. fl. 
torde fysiologiskt vara att tolka pä samma sätt. — Kerner von 
