25 
ning samt en parasitär infektion skulle hos en växt fram- 
kalla med hvarandra identiska förändringar i dess inre 
dispositioner, mä för närvarande — i betraktande af iakt- 
tagelsernas otillräcklighet — îâ anses som en öppen fräga. 
I detta samband mä emellertid ej lemnas oanmärkt, att 
blad, som uppträda i form af mono- eller polvfylla ascidier, 
ofta visa denna anomali som följd af rent inre, i växtens 
organisation grundade orsaker utan att nägon medverkan 
af en utlösande yttre faktor dervid kunnat pävisas. De 
Vries omnämner exempelvis monofylla ascidier hos Tiha 
parvifolia, Pelargonium son ale m. 11., hvilka han äfven till- 
skrifver egenskaperna af ärftlighet 1 ). Till slut mä ocksä 
bifogas den anmärkningen, att ofvan beskrifna Lappa - blad 
icke företedde nägra symptom af parasitär infektion, hvarur 
emellertid icke nödvändigt den slutsatsen är att draga, att 
gründen tili anomaliemas uppträdande här icke skulle kunna 
sökas i ett sädant förhällande, dä det inom cecidiologien 
tinnas flerfaldiga exempel, som visa, att en antagonistisk 
symbios mycket väl kan sträcka sina verkningar längt 
utanför det organ, som är direkt hemfallet ät densamma. 
Hvad beträffar den biologiska betvdelse. som skulle 
kunna anses tillkomma dessa accessoriska, epifylla blad, 
sä torde denna närmast vara att söka i en ökning af bladets 
nutritiva verksamhet, förorsakad af ytförstoringen. Sär- 
skildt torde assimilation och transpiration hos moderbladet 
derigenom väsentligen främjas 2 ). Att betydelsen af denna 
faktor ej bör taxeras allt för lägt, framgâr af en företagen 
mätning af den ökning, som moderbladets yta erhäller 
genom utbildningen af de epifylla bladen. Sättes moder- 
') De Vries, H. Over de erfelijkheid van synfisen. pp. 
163, ff. — De Vries, H. Die Mutationstheorie. Erster Band, 
pp. 337, ff. 
2 ) En liknande betydelse synes Goebel tillerkänna de ad- 
ventivskott, som i riklig mängd utvecklas pä stam, bladskaft och 
bladskifvor hos Begonia phyllomaniaca. Dessa tyckas nemligen 
aldrig lösgöra sig frän moderväxten och kunna saledes icke hafva 
nägon betydelse för växtens propagation. — Goebel, K. Ein- 
leitung in die experimentelle Morphologie der Pflanzen, pp. 154, ff. 
