101 
Är vâr svenska botaniska terminologi 
oklanderlig? 
Af C. A. M. Lindman. 
Linné var ej blott begâfvad med en brinnande hän- 
förelse för växtkunskapen i dess olika grenar; han hade 
afven det klara förständ och den sunda smak, som behöfdes 
för att gifva botanikens rika innehäll af föremäl och före- 
teelser en form och en dräkt i spräkligt afseende, som med 
ens gjorde denna vetenskap klar i st. f. obegriplig. tillta- 
lande i st. f. tillkränglad, elegant i st. f. barbarisk. Hans 
spräkrensning inom nomenklatur och terminologi var af 
största betydelse för hans verks framgäng och varaktighet. 
Den svenska terminologien har dock af Linné lämnats 
i ofullständigt skick, emedan hans svenska botaniska arbe- 
ten äro fä och kortfattade (nämligen hans tal och föredrag 
och öfversättningen af nâgra disputationer). I hans berömda 
reseskildringar finnas mycket fä botaniska termer af dem, 
som ännu äro i bruk. 
En af de första som sökte pä svenska förklara Linnés 
botaniska sprâk, var C. F. Hoffberg (Anvisning tili växt- 
rikets kännedom; l:a uppl. 1768, 3:e uppl. 1790). Hans ter- 
minologi, som ger oss nära nog heia Philosophia botanica 
(Linné) i svensk öfversättning, är bäde god och fast; bland 
gängse uttryck ännu i vära dagar tinner man hos honom 
t. ex. fröärr, skida, balja, stenfrukt, frömjöl, segel, vingar 
och köl, m. m. I de sedermera följande viktigaste arbetena 
pä svenska, t. ex. Liljeblads svenska Hora, Svensk botanik, 
Liljas skänska flora m. fl., âterlinnas i allmänhet Hoffbergs 
termer och en del nya sâdana; nâgon förbättring af de frän 
början mindre tillfredsställande synes man ej hafva känt 
behof af, och särskildt i Svensk botanik, hvars text författats 
af olika personer, äro mânga konstord pä ett föga konse- 
kvent sätt ombytta eller godtyckligt ändrade. Sä finner 
man där »balja» för bladslida (t. ex. hos Epipogium och Equi- 
Bot. Not. 1909. 
