setum), »löfvet» om bâlen hos Fucus (Agardh) och om bladen 
hos Ainus, Salix m. fl.; blommorna äro 5-delta» Phyllo- 
doce); »blomruska» (hos Avena) och »blomvippa» (hos Bro- 
mus, Alisma, Juncus); bladskärm» och bladtunga» använ- 
das för gräsens snärp; - borst» och »snärp» äro namn pä 
smäaxcns arista. Ursäktliga äro sädana termer, som bero 
pä tidens otillräckliga kännedom om organens morfologiska 
värde, t. ex. fröna äro taggiga» (om frukterna hos Ranun- 
culus arvensis, en ren öfversättning af Linnés semin. acu- 
leatis»), »frön med ullhär (Eriophorum), rotskott (om 
Utricularias blad), rotblad m. fl. 
Men äfven senare generationer af botamska författare 
äro ej fria frän skuld vid behandlingen af den svenska bota- 
niska terminologien. Afsikten med dessa rader är att pä- 
peka, att detta gäller äfven vära dagars botanister. Mänga 
äldre termer, som uppenbart äro felaktiga eller ätminstone 
mindre lämpliga, behälla vi envist, ehuru vi ei sakna resur- 
ser att sätta bättre i deras Ställe, och med djupt allvar do- 
ceras de alltifrän folkskolan upp tili universitetet. Och allt 
emellanät mötes man af ett nytt konstord, som'antingen är 
en barbarism pä svenskt sprâkomrâde, eher till sin bety- 
delse en högst tvifvelaktig vinst för botaniken sâsom sädan. 
Lätom oss först höra ett par exempel pä denna senare kate- 
gori af nyare svenska eller rättare osvenska konstord. 
»Botaniker» använder man stundom pä senare tider 
i värt land i st. f. botanist. Dâ det senare ordet för länge 
sedan upptagits i värt spräk frän franskan (det Annes t. ex. 
pä ett par Ställen redan i Linnés svenska arbeten), sä kan 
man med skäl fräga, hvad orsak man har att nu öfvergä 
tili det tyska »Botaniker». Ar detta senare bättre tili bety- 
delse eller form? Hvad heter en botaniker i pluralis? 
Eller äro vi ledda af vära norska och danska bröders före- 
döme, ty de använda det tyska ordet? Förf. frâgade en dag 
en yngre svensk botanist, hvarför han sade botaniker , 
och fick det svaret, att »botaniker» ju är nägot annat än 
