105 
visningen ersättas af ständarmjöl och pollen. Det trângmâl, 
hvari botanikundervisningen i skolorna belinner sig, gör 
hvarje dylikt förtydligande tili en trängande nödvändighet. 
I Linnés svenska arbeten användas uttrycken »mjölet» 
(aldrig »frömjölet») och afvelsstoftet , och det heter dar, att 
honblomman »mjölas» eller pudras» af hanblomman. Vi 
skulle mähända kunna tillgripa dessa uttryek för att und- 
slippa termerna »pollen och »pollinera ». 
Krypande» är ett annat opedagogiskt uttryek, häm- 
tadt frän det latinska »repens» — men latinet har säsom 
konstspräk ett heit annat berättigande än de lefvande sprä- 
ken genom sin symboliserande frihet och koncisa afbild- 
ningskraft. Det finns intet fall, dar vi ej om ett krypande 
organ lika väl kunna säga nedliggande: refvor, stammar, 
blomställningar m. m. (De pä trädens bark »krypande» 
växterna äro antingen epifyter eller rotklättrare). — I äldre 
beskrifningar linner man stundom diffusus uttryckt pä 
följande fruktansvärda satt: »stjälken kringspridd (t. ex. 
Sagina och Fumaria). 
Vinge och vingad» är ännu ett exempel pä dessa 
oöfverlagda och resignerade öfversättningar frän latinet, 
som i själfva verket göra det botaniska spräket stereotypt 
och därigenom undervisningen stillastäende. Vingar» An- 
nas ju, uppriktigt sagdt, ej hos växter, och fantasien racker 
ej tili att se sädana, vare sig hos den i hvirflar fallande 
lönnfrukten, eller pä de stammar som hafva ribbor af de 
nedlöpande bladen. Dä man känner den mekaniska rollen, 
i förstnämnda fall, af fruktens tunna utväxter, blifva natur- 
ligtvis benämningarna segel, vindfäng, fallskärmar, sväf- 
och hvirfvelorgan o. dyl. af större intresse och mera lef- 
vande. än den deskriptiva botanikens »vingfrukt». (Äfven 
i Zoologien använder man ogärna namnet vingar» för flä- 
dermössens främre extremiteter). — Äfven de nedlöpande 
bladen pâ en stjälk och liknande organ pä bladskaft, fröhus, 
foderblad m. m., kunna i allmänhet lätt betecknas med annat 
