107 
och idkare. Ingen prioritet är ännu pâ detta omräde fast- 
slagen, och försiktiga förbättringar skola accepteras af alla 
botanister med takt och omdöme, för hvilka vär vetenskap 
är alltför god för att gä klädd som en fägelskrämma. Som 
man är klädd, blir man hädd ». «Behäring , botaniker 
och »bildningsafvikelse äro därför dekadenstecken, Vär 
tids allt strängare arbetsfördelning är ej ägnad att stärka 
naturforskarnes humanistiska insikter, och spräkkänslan 
försvagas. Desto mera äligger det hvarje vetenskapsidkare 
och undervisare att taga sig till vara för »spräkets makt 
öfver tanken , ty (säsorn Tegnér har sagt) det dunkelt sagda 
är det dunkelt tänkta. 
Poa remota Forselles. Är 1807 beskrefs uti Lin- 
néska Institutets skrifter, h. 1, af dävarande Studenten frän 
Finland, sedermera bergshauptmannen i Sala, J. H. af For- 
selles, en ny särdeles stätlig och karakteristisk Poa- art frän 
Sveriges finska omräde (Nyland). Beskrifningen är bäde 
utförligare och bättre, än hvad pä den tiden plägade komma 
nya arter till del, och en afbildning i stört format är bifogad 
densamma. I Nov. Fl. suec. 1814 hade Fries upptagit Poa 
sudetica » (frän Skäne etc.) och tillägger 1823, att denna art 
synes innefatta tvä, dels den medeleuropeiska ( sudetica Hke 
1791; P. Chaixi 1785), dels Forselles' remota. Men säväl i 
Wahlenbergs Flora Suecica 1826, som i Fries Nov. Fl. suec. 
ed. 2, 1828, tinner man den sistnämnda blott säsorn Poa 
sudetica var. remota . Sedermera förklarar Fries i Mant. 
2, 1839, att Forselles' art är en Glyceria; Forselles har näm- 
ligen ä samma lokal (Strömfors i Nyland) samlat bäde sin 
Poa remota och den numera s. k. Glyceria remota Fr., och 
endast af denna senare har Fries känt exemplar frän For- 
selles. Dock finnas i Uppsala Botan. museum äfven exem- 
plar af Forselles’ Poa remota, samlade 1804. Dessutom visar 
Forselles’ originaldiagnos pä det otvetydigaste, att han äsyf- 
tar en Poa, men ej » Glyceria remota-». 
I alla senare arbeten har man efter Fries’ föredöme 
