108 
förvisat Poa remota Forselles till ett synonym under Gly- 
cerin remota Fr . 
Därjämte upptaga vâra floror alltjämt Poa sudetica 
var. remota » Irän Hera svenska lokaler, ett namn, som i 
Hartm. Skand. fl. ed. 11 ändrats tili enbart »Poa sudetica 
och i yngre floror tili »Poa hybrida Gaud.». 
Jämför man Poa remota med Poa Chaixi Vill. (som 
stundom ehuru sällsynt uppträder i Skandinavien säsom 
inlörd med gräsfrö, i parker o. dyl.) och med Poa hybrida 
Gaud, (en art, som är uteslutande begränsad till Jura, Al- 
perna, Sudeterna etc. och saknas i n. Europa), sâ blir det 
oomtvistligt, att den förstnämnda är lika artskild frän de 
bâda senare, som dessa sinsemellan. 
C. A. M. Lindm an. 
Stejneger, L., Hvorfra kom Vestnorges eien- 
dommelige dyr og planter? — Naturen, 1908, s. 193—202. 
Ätskilliga säväl svenska som norska forskare halva 
antagit som högst sannolikt, att en del växter och djur halva 
kunnat ölverlelva istiden pä inskränkta. Ställen i västra delen 
al Norge (se: Wille, Om Indvandringen al det arktiske 
Floraelement til Norge, i Nyt Magaz. Naturvid. 1905, E. 
Jörgensen, Vor atlantiske floras oprindelse, i Naturen 1908). 
Stejneger har upptagit Jörgensens kritik tili besvaring, 
fastän deras âsikter i mänga alseenden sammanlalla, och 
dâ han behandlar Irâgan säväl frän geologisk som zoolo- 
gisk och botanisk synpunkt, sä kan det ha sitt intresse att 
se de résultat, till hvilka han anser sig ha kommit. Han 
anser dock, att hans teorier behölva ytterligare bekrältelse 
t'ör att vinna i stadga. Han anser att Norges västkust under 
en viss tid erinrade mvcket om Alaska, hvarest träd kunna 
växa ända tili, ja pä glaciärerna. 
Han sammanfattar sina résultat sâlunda: 
Västnorges biota mellan 59 och 63 breddgraden är 
sammansatt al Hera element, al hvilka en viktig del har 
kommit Irän Skottland. 
Nägra al de mest iögonfallande medlemmar af denna 
