155 
K. Koch Linnæa XXII 284 (1849), af hvilken jag i Lunds 
univ. herb, sett ett exemplar 1 ), som synes mig ganska väl 
öfverensstämma med min var. obscura. Det torde emeller- 
tid vara tvifvelaktigt, om detta exemplar är riktigt bestämdt 
och om bfverhufvudtaget Kochs O. landbracteaia finnes i 
Austria inferior. De nedre högbladen beskriïvas sâsom 
dubbelt sâ lânga som blommorna, sporren uppblâst, och 
med afseende pä artens affinitet meddelas, att den obetingadt 
star närmast O. foliosa Solander, hvilken, vare sig den upp- 
fattas i enlighet med Reichenbachs tab. CCCCI (49) eller 
DXV (163), icke kan vara besläktad med O. maculata. 
Reichenbach (le. il. germ., orchideæ pag. 67) skrifver om 
sin O. maculata var. saccigera Brogn., med hvilken han an- 
ser lancibracteata C. Koch och macrostachys Ten. vara 
identiska: planta meridionalis, habitu peculiars . Det torde 
sâlunda icke vara troligt, att den O. lancibracteata K. Koch 
(saccigera Brogn.), som îürekommer pâ Sicilien, Balkan- 
haifön och de Pontiska bergen, har nägot att göra med 
vare sig Blytts norska eller min svenska maculata- varietet. 
Jag har därför för densamma aterbördat interimsnamnet 
O. maculata var. obscura. 
O. incarnata L X maculata var. obscura. 
Hybriden mellan ofvan beskrifna maculata-varietet 
och O. incarnata fanns i skogens utkant och i det till sko- 
gen gränsande kämet, dar den sistnämnda arten fiorerade 
än med ljust köttröda, än med mörkröda blommor. Att 
beskrifva hybriden förefaller mig svärt, da knappast 2 af 
de 10 individer, jag säg, äro hvarandra füllt lika. Frän 
maculata var. obscura skiljes den lättast därigenom, att 
alla örtbladen, äfven de nedre, äro förlängda och spetsiga 
samt axet mera förlängdt och niera cylindriskt. frän incar- 
nata genom den svagare rännformen hos bladen, genom 
de öfre bladens korthet och det lânga afständet mellan det 
öfversta bladet och axet. Stjälken. som är 50—70 cm. läng, 
1 ) Austr. Inf. Hofwald, Gloggnitz juni 1S86, Karl Richter. 
