17(1 
i hög grad erinrar om f ‘a lust via. Denna likhet förhöjes 
ännu mera därigenom, att fjällen endast halva mycketsma 
och t'öga märkbara upphöjningar under spetsen. Bladens 
flikar variera Iran mycket korta och breda, triangulära eller 
deltoidiska, nedâtriktade, till smala, stundom nästan jämn- 
breda, mera utiitriktade med deremellan sittande smala 
binder. 1 senare fallet liknar den till bladformen 7. balti- 
cum, Dahlst. Frukternas form och röda färg visa dock 
att den hör föras till Erythrosperma. 
T. /cell mi Dahlst. subsp. obscurans Dahlst. 
Folia ut in forma primaria sed vulgo magis obscure 
viridia et longius lobata, petiolis pallidis v. paucis interdum 
basi leviter coloratis. 
Invohicrum vulgo majus, 12—14 mm. longum, 6—7 
mm. latum, magis obscure viride, squamis exterioribus 
vulgo ± patentibus curvatis apicibus zb porrectis, inferioribus 
ovato-lanceolatis, superioribus lanceolato-linearibus, supra 
medium squ. int. adtingentibus, cornubus sat longis acutis 
fuscis — sordide violaceis præditis. interioribus lanceolatis 
sat longe corniculatis. 
Calathium 30 — 40 mm. latum, radians; lignite margi- 
nales subtus stria fascoviolacea notatæ. 
Antherœ polline repletæ. 
Stylus lutescens stigm. fuscis v. virescentibus. 
Achenium obscure castaneo-rubrum c. 3,5 mm. longum 
1 mm. latum, pyramide c. 0,9 mm. longo, rostro vix 0 mm. 
longo. 
Utbredning: Med., Dir.. L T pl.. Gtl., Ög.. Vg., Sm„ Bl.. 
Sk., Hall. Boh.. Dis.. — S. Xorge; Damn.; Fink. s. v. delen 
och Aland. 
Frän hufvudformen äro typiska exemplar väl skilda 
genom större ljusare korgar med längre och smalare kant- 
ligulæ med rakare kanter, hvilkas strimma är mörkare. 
mera grâviolett färgad, längre och utstâende bagböjda fjäll 
mörkare bladfärg. ofta svagt rödvioletta bladskaft och korg- 
skaftsbaser samt vanligen gröfre växt. Afven tili blom- 
