195 
Ranunculus lapponicus bör sâledes betraktas soin en 
östlig invandrare, hvilken först pâ granens tid inkommit i 
Skandinavien ; den tillhör den stora grupp af nordryska 
eller sibiriska växtformer, hvilka üro stadda i sakta fram- 
ryckning västerut. 
En utbredning inom Fennoscandia, som nära ansluter 
sig tili R. lapponicus’ , visa följande sex arter: Stellaria cras- 
sifolia v. paludosa, Saxifraga Hirculus, Cassandra calycu- 
lata, Ledwn palustre, Salix myrtilloides, Carex globularis. 
I motsats till R. lapponicus förekomma emellertid Ledum- 
gruppens representanter äfven i Tyskland. Deras allmänna 
utbredning i nordvästra Europa äskädliggöres genom vid- 
stäende tabell. (Se nästa sida). 
Stellaria crassifolia uppvisar, som bekant, en hei rad 
habituella förändringar, hvilka man plägar sammanfatta i 
tvenne genom talrika öfvergangar sammanbundna parallel- 
former: v. paludosa (L. L. Lasst.) och v. brevifolia (Rafn) ] ). 
Fastän föga utpräglade äga emellertid dessa bäda form- 
serier skarpt skilda utbredningsomrâden i nordvästra Eu- 
ropa. Hafsstrandsformen, v. brevifolia, finnes sâlunda i 
Norge frân Sydvaranger till Hvalöerne, i Sverige längs 
ßohusläns, Hailands och Skanes kuster äfvensom â Ölands 
västsida. Vidare spridd i samtliga- provinser i Danmark, 
dar den stundom aflägsnar sig frân hafvet och dä uppträder 
»i moser og fugtige enge», i hvilket fall den utbildar en 
form, som stärkt pâminner om v. paludosa och som Lange 
(13) kallar v. elodes (M. ßieb.) Rchb. Som en analog form 
härtill, alltsà som en inlandsform tili v. brevifolia, anser jag 
»v. paludosa» frân Västergötland, Barnesjön i Vartofta. 
Linder namn af v. paludosa ha â tabeilen sammanförts 
inlandsformerna inom Fennoscandia och Tyskland 1 2 ). De 
förekomma vanligen i starrmyrar; stundom äfven i utflödet 
1 ) Se härom Murbeck (15 p. 216). 
2 ) Om formens förekomstsätt i Tyskland skrifver Garcke(8): 
•Sumpfige, torfige Wiesen, Brüche.» 
