Reichb. Flor. germ, excurs., enär det blott nämnes som 
synonym utaii hänvisning till tuigon beskrifning (en sAdan 
fanns ju ej heller pA den tiden). Gifver man ieke arts rang 
At växten, sA synes Neilreichs varietetsnamn parviflora 
böra användas. PA grund af den i min tanke särdeles olämp- 
liga art. 48 skall sAledes denna växt liksom sA mAnga an- 
dra byta om namn, sA ofta den ändrar rang. 
Säkerligen är det samma form, som omnämnes i J. 
Lange, Haandbog. i den danske bora, ed. 4, 1886—88. Dar 
betecknas den »C. pratensis L. y parviflora Bot. Foren. Catal. 
1845, C. Hayneana Welw., Kern. Fl. exsicc. Austr. N. 888? 
och säges förekomma pA Jylland och de större danska ö- 
arna (äfven Bornholm). PA Gottland sAg jag den första 
gAngen omkring 1890. 1 ) 
Den fullständigaste beskrifning, som publicerats, ar 
troligen den, som Schulz meddelar i sin ofvannämnda mo- 
nografi. Ett utdrag därur lämnas här. Rhizoma sæpe mul- 
ticaule. Caulis plerumque a basi ramosus vel ramosissimus. 
c. 10-folius, crassior. Folia minuta, multi-(8 — 10-) juga, ea 
rhizomatis 4—9 cm. longa: foliola sub- vel sessilia, terminale 
5—22 mm longum, 5 — 28 mm latum; caulina 1,5 — 5 cm longa; 
foliola subconferta, sæpe latiora, oblonga, integra, raro ac- 
riter denticulata — . Racemus multi-(— 35-)fiorus. 
Flores minores, 6—7 mm longi. Petala plerumque alba, ra- 
rius dilute violacea, obovato-cuneata, — . Stamina 
interiora 5—6, exteriora 4 mm longa: antheræ 1 mm longæ. 
Ovarium 32— 40-ovulatum. Siliquæ tenuiores, breviores- 
18—25 mm longæ, erectæ: stylus 1 mm longus; stigma 0,5 
mm latum. 
Denna beskrifning passar i stört taget in pA gotländ- 
ska exemplar, ehuru dessa i fiera fall aldrig uppnA de 
närnnda maximi-mAtten. SA t. ex. har jag aldrig funnit 
stjälkbladens antal sA stort som 10, och smAbladens antal 
l ) K. Johansson, Hufvuddragen af Gotl. Vaxtgeografi etc. 
(K. V. A. Handl. Sthm. 1897). 
