Itioli pollinerats frân C. pratensis. Men fröbildning uteblir 
det oaktadt. Efter blomningen tillväxa fruktämnena visser- 
ligen nâgot, men ïôrbli ganska spensliga, nâ en längd af 
högst 10 mm., bli sedermera i juli och augusti samtidigt 
med blad ock stjälk brunaktiga och torka utan att öppna 
sig. Bland alla de talrika exemplar, som jag undersökt, 
har jag ej träffat ett enda, som halt utbildade frön. Plantan 
är fullständigt steril. 
Hvad däremot sydeuropeiska exemplar beträffar, räder 
vanligen ingen ofullkomlighet i det sexuella systemet. Hos 
exemplar i Kerners Plant, exicc. Austriæ, hvilka jag fätt 
tillfälle att granska pä riksmusenm i Stockholm, är pollen- 
bildningen god. Körnen äro jämnstora och nästan klotrunda 
med en diameter af ungefär 0,02 mm., d. v. s. hälften sä stör 
som hos C. pratensis. Skidorna hos de nämnda exsickat- 
exemplaren äro ocksâ fullmatade med mer eller mindre 
mognade frön. Till alla delar öfverensstämmande med de 
Kernerska exsickatexemplaren var ett i Nedre Österrike af 
E. de Haläcsy 1877 insamladt exemplar, hvilket jag fätt 
lâna frân Lunds botaniska institut. Ett individ frân Vaud 
i Schweiz (1887, Rosie Masson) har nägot försämradt pollen 
men är, hvad skidorna beträffar, fertilt. 
Ett annat pä nämnda institution behntligt exemplar, 
som möjligen ocksâ är C. Matthioli, uppgifves pä etiketten 
ha varit odladt samt härstamma frân trakten af Mortlake, 
Surrey, i England. Detta land nämnes ej i Schulz redo- 
görelse för artens utbredning. Exemplaret liknar de got- 
ländska i afseende pä sterilitet. Pollenkornen äro dock 
tydliga, ehuru smâ oeh tunna, Ständarknapparna ha ej 
öppnat sig och märkena tyckas sakna pollen. Fruktämnet 
sväller knappast efter blomningen, förlänges obetydligt och 
förblir kortare än skaftet. 
Frân Lunds Botaniska institution har jag erhällit ytter- 
ligare nägra Cardamine- former, sedan Professor O. Nord- 
stedt haft godheten uppsöka sädana exemplar, som künde 
vara af intresse för min uppsats. Forst och främst mâ dä 
