285 
naria, Anemone nemo rosa, Oxalis, Clirysosplenium och Pa- 
ris ; lunddäldens vanligaste ormbunke. — Equisetnm pratense. 
Spars: Adoxa Moschatellina : ofr. d. 12 /e. — St achy s 
silvatica. — Trientalis enropœa: vanl. ofr. d. ,2 /e. — Ranun- 
culus repens: öfverallt ster. — Anemone Hepatica: ofr. d. 
12 /c ; särskildt under granar. — Actœa spicata: knopp eller 
börjande blomn. d. 12 /c. — Clirysosplenium alternifolium: ofr. 
d. I2 /c. — Viola mirabilis: ofr. d. 12 /e. — Viola Riviniana: 
bl. d. 12 /c. — Epilobium angustifolium. — Rubus ldceus: i 
knopp d. 12 /o. — Rubus saxatilis: i knopp d. 12 /u. — Geum 
rivale: stundom i knopp d. I2 /o. — Spirœa Ulmaria. - Fra- 
garia vesca: i regel steril. — Convallaria multiflora: i knopp 
d. 12 /e. — Paris quadrifolia: bl. d. 12 /o; ända till 4 à 5 dm 
hög och med bladen 1,2 dm X 0,6— 0,7 dm. — Poa hybrida: 
börjar gâ i ax d. 12 /e. — Melica nutans: stundom bl. d. 12 /s. 
— Phegopteris Dryopteris. — Phegopteris polypodiodes. — 
Athyrium filix femina. 
Salis. : Solidago Virgaurea. — Cirsium heterophyllum: 
i knopp d. 12 /e. — Crépis paludosa. — Taraxacum officinale. 
— Hieracium murorum sp. — Valeriana officinalis v. sam- 
bucifolia: vanl. endast jordblad. — Campanula latifolia. — 
Veronica chamœdrys. — Veronica officinalis. — Melampyrum 
silvaticum. — Lathræa squamaria (enl. Rob. Hartman. W. 
Arnell m. fl.) 1 ). — Cerefolium silvestre: i knopp d. 12 /e; môjl. 
ej füllt ursprunglig. — Angelica silvestris. — Ranunculus acris: 
stundom i knopp d. 12 je. — Ranunculus auricomus : bl. d. 12 /o. 
— Cardamine amara: fläckvis i utloppet af smärre kall- 
källor. — Mclandrium silvestre : i knopp d. 12 /g. — Circæa alpi- 
ua. — Impatiens noli tangere: fläckvis i utloppet af smärre 
kallkällor; d. 12 /c 1 dm höga plantor. — Chelidonium majus: 
knopp och börj. blomn. d. l2 /n; fanns endast pâ ett Ställe i 
kanten af lunddälden; antagligen ej ursprunglig; anträffades 
därjämte invid en gângstig strax utom lunddälden tills, med 
Glechoma hederacea. — Vicia sepium: i knopp d. 12 /e. — 
') Lathræa är môjligen numera utrotad. Jfr Wiström (5 p. 21b 
