287 
Ât mossvegetationen ägnades endast ringa uppmärk- 
samhet. Under de egentliga lunddäldväxterna växa Hypna, 
Mnia och pâ en och annan fläck smärre, sterila Brya. Nere 
mot bäckkanten tillkommer Marchantia polymorpha samt 
stundom Fissidens taxifoiius och Brachythecium pliiniosum; 
pâ stenar ute i vattnet uppträder Fontinalis antipyretica 
ofta i största mängd. 
De ofvan beskrifna lunddälderna ligga pä nära nog 
samma höjd öfver hafvet (c. 10 à 20 m) samt äro af unge- 
fär lika storlek och utseende. Icke desto mindre visar sig 
lunddälden efter Stenbäcken äga mer än 1 l /s gäng sa mânga 
växtarter som lunddälden efter Tolfforsbäcken. Vi skola i 
det följande söka lämna en tydning af detta egendomliga 
faktum äfvensom af orsakerna tili lunddäldernas päfallande 
artrikedom öfverhufvudtaget. 
Tabell III. Egentliga lunddäldväxter (ofvan högvattenslinjen). 
Träd 
Lundd. 
efter 
Sten- 
bäcken 
Lundd. 
efter 
Tolffors- 
bäcken 
Fraxinus exelsior 
sails. 
Acer plntonoides 
sails. 
sälls. 
Tilia europcea 
sails. 
— 
Prunus Padus 
rikl. 
rikl. 
Sorbus aucuparia 
spars. 
spars. 
Ulmus montana 
— 
sails. 
Populus tremula 
spars. 
spars. 
Salix caprcea 
sails. 
sälls. 
Alu us in can a 
rikl. 
rikl. 
Picea exelsa 
spars. 
sälls. 
Pinus silvestris 
sails. 
sälls. 
Buskar. 
Lonicera Xylosteum 
rikl. 
rikl. 
Viburnum Opulus 
sälls. 
Ribes alpinum 
spars. 
spars. 
Ribes rubrum f. pubescens 
spars. 
spats. 
Daphne Mezereum 
spars. 
— 
Corylus avellana 
sails. 
— 
