300 
med mörkviolett kam, det undres fria del hvit med vio- 
lett kant. 
Hybridens öl're och nedre kronblad äro i spetsen ur- 
nupna, men ej sâ djupt säsom hos intermedia, icke, eher 
mycket svagt. krenulerade; tili färgen aro de violetta, men 
svagare än hos pumila, pä insidan hvita, men ei sä mycket 
som hos pumila. Ständarmjölet visade 75 % stärkt för- 
minskade körn, 1 — 2 % rent slöa samt resten goda körn. 
Jag pressade blott den ene grenen af hybriden, det öfriga 
jämte löken satte jag ner i en kruka i min trädgärd, dar 
irukten utvecklades, men alla fröämnena förkrymptes. 
Jag har här begagnat namnet pumila Reichb., ehuru 
det icke är füllt säkert, att Reichenbachs pumila är identisk 
med den pumila hvars blomma iag afbildat. Reichb. citerar 
Host fl. austr., och originalet tili hans plansch (Icon. Fl. 
Germ. III. t. 7 n:o 4461), som für öfrigt är reproducerad i 
Hallier-Schlechtendahl hg. 1308 (Fl. von Deutschi.), togs frän 
Hosts trädgärd i Wien. Denna bild mäste säledes föreställa 
en autentisk pumila. Den visar oss en liten pygmé med 
rundade, fmgerlikt delta högblad, de vegetativa smäbladen 
ofta i spetsen tvära och tandade samt blommans yttre kron- 
blad tydligt urnupna, rent röda (de inre hvita) — och afvi- 
ker säledes mycket frän den ofvan beskrifna pumila, som 
ingätt i Smedstorps-hybriden, och som mer eher mindre 
allmänt förekommer i Europa — äfven kring Wien — frän 
alperna tili Skandinavien. Finnes därjämte den af Reichen- 
bach afbildade Hosts pumila, och hvilken utbredning har 
den? Af beskrifningen i Hartmans och min Hora skulle 
man ju kunna tro, att den finnes hos oss. men i det stora, 
in- och utländska material, som stätt mig till buds, har iag 
icke kunnat upptäcka ett enda exemplar ai den. Dreier, 
som redan 1842 i Bot. Not. behandlade vära Corydalis for- 
mer. opponerar sig bestämdt mot identiteten af Hosts pu- 
mila och den nordiska arten, hvilken han kallar Bulbo- 
capuos Lobelii Tausch) Drei. Elias Fries kursiverar flori- 
bus . . . lutescente variegatis» och visar därmed. att 
