Juncus tenuis Willd. i Sverige. Denna art är in 
hemsk i östra delen af Nordamerikas Förenta stater. Annu 
1841 anges i Kunth's Enumer. plantar., Ill, ingen annan del 
aï jorden sâsom dess utbredningsomräde. Enligt Buche- 
nau's monografi (1906) hade den dock redan 1824 visât sig 
i Belgien och sedan i Tyskland. I Nordtyskland hlef den 
enligt Ascherson antrâîïad 1870. Arten är mimera känd 
äfven ïrân Sydamerika, Afrika och Australien och synes vara 
pä väg att blifva en kosmopolit, sannolikt kringförd med 
gräsfrö. 
Innevarande är har undert. funnit denna art i riklig 
mängd i Danderyds s:n, Kjefvinge ägor, inemot 1 mil norr 
om Stockholm. Den växer dar i ett grundt dike pä ler- 
mark mellan en âker och barrskogsbrynet; man kan iakt- 
taga den pâ en sträcka af c. 30 meter. Pä samma Ställe 
växa Juncus effusus, j. fampocarpus och J. alpinus, och tuf- 
vorna af J. tenuis äro lika kraftiga och växtliga, som 
clessas. Antagligen har därför denna främling lefvat pä lo- 
kalen i fräga redan under mänga är. 
De förut kända lokalerna for J. tenuis i värt land äro 
Växjö-trakten (Scheutz), Lysekil (Lalin) och Roma pä Gott- 
land (pä senaste stället dock äter försvunnen enligt Karl 
Johansson). Lunds univ. botan. museum har exemplar frän 
Boh., Högäs s:n, Tänga (1908, J. E. Palmér). Dessutom har 
T. Krok ur sina anteckningar godhetsfullt meddelat följande 
tvänne lokaler: Sdml., Dalarö (F. Fluss) och Uppl., Vax- 
holrn, Ekudden (5. aug. 1892, N. Fröman)». 
Af herr landtbrukaren P. A. Larsson i Movik har 
jag denna höst (1909) fätt mottaga följande, förut ej publi- 
cerade uppgift: Juncus tenuis förekommer vid Lilla Bräcke 
i Ànimskogs socken. Daisland, pä och vid en bred gâng- 
stig (som äfven användes vid hökörning etc.) all deles intill 
ställets trädgärd; jordmänen utgöres af lin. merendels täm- 
ligen fuktig sandmylla». Växten upptäcktes här af medde- 
laren vid första besöket pä platsen i juli 1892 och fanns 
redan dä i ungefär samma mängd som nu, gansk.a ymnig 
Bot. Not. 1909. 
