307 
Cardamine. I förra haftet af Bot. Not. publicerades 
en uppsats om Cavdamine Matthioli, hvilket erinrade oss 
om att vi pä sin tid päbörjat manuskriptet tili ett kort réfé- 
rât af det i Johanssons uppsats omnämnda arbetet af Schulz. 
Vi vilja därför nu komma med det. 
Förf. har sä väl i det fria som vid kultur iakttagit. 
att lokala förhällanden förorsaka vidtgäende förändringar. 
Därför Säger ocksä förf. att det finnes öfvergängsformer 
mellan de af honom anförda formerna af en art. Skuggiga 
lokaler förorsaka hos C. amara en härbeväpning, som efter 
insolationens beskaffenhet sträcker sig frän basen tili spetsen 
af växten. Enligt Uechtritz, 1867, har Junger öfverfört en glatt 
form tili den häriga... Äfven blomfärgen är hos fiera arter 
(t. ex. C. bülbifera och pratensis) beroende pâ insolation. — 
Men nog vore det lämpligt att nägon experimenterade med 
svenska exemplar och därvid dels säg efter huru ett och 
samma individ förhölle sig under olika förhällanden och 
sedan deltas afkomlingar efter frö. 
C. amara: 
Ständarknapparna kunna, specielt i sydliga trakter, 
vara gula. Äro sâdana iakttagna i Sverige? 
1 Efter härighetens beskaffenhet uppställas 3 varieteter : 
b) v. subglabra Schur 1853 (nomen nudum, därför borde 
väl namnet v. umbraticola Schur 1877 ha användts, eftersom 
förf. anför det som synonym). Caulis basi pilosus, 
c) v. umbrosa (Lejeune pro specie 1811— -13) O. E 
Schulz. (Efter Wienerreglerna bör väl varietetsnamnet blifva 
hirta Wimmer et Grab. 1829, svnes det oss. Var. umbrosa 
Wimm, et Gr. 1829 föres af förf. som synonym tili subsp. 
Opicii. Detta varietetsnamn är redan upptaget, dock med?, 
i DC. Prodr. I 1823 med synonymet C. hirsuta Fl. Dan. t. 
148?. Wahlenberg upptog varieteten i sin Fl. suec. 1824. 
men den fördes sedan af Hartman till C. sylvatica.) Caulis 
et folia disperse hirsuta. Pedicelli glabri. 
d) v. hirsuta Retz. Flor. Scand. Prodr. (1779) p.*125. 
