nomen undum, sed autor iconem Floræ Danicæ indicat 
Tota planta ad pedicellos (incl.) hirsutissima. 
Hos Retzius heter det: 
a glabra 
ß hirsuta 
Obs. Hue potius pertinet Cardamine hirsuta Fl. 1 ). 
148. figura minus bona. Maxime ludit hirsutie, glabritie, 
magnitudine & proceritate, non semper stolonifera. 
Dâ Retzius sjelf ej identilierar sin ß hirsuta med figu 
ren i F'lor- Dan., som han finner icke god. sâ anse vi att 
R:s namn ej kan brukas; men man ser att R. iakttagit en 
hârig form. 
Som synonym anför Schulz B. multijuga Uechtritz 
Opicii Presl) a hirsuta Uechtritz in Verb. Bot. Yer. Prow 
Brandenb. XIV. 66 (1872). Den motsvarande glatta for- 
men ß glabra har S. uppfört som synonym tili subsp. Opi- 
cii. Dâ fort, ofta gjort indelningarne af formerna efter 1 
karaktär i hvar grupp, blifva hans namn egentligen endast 
tekniska termer. Man künde därför kombinera fiera ss.: Opi 
cii, hirsuta, erubescens, grandiflora, interrupta et petiolata. 
Att den ofvannämnda v. hirsuta Uechtr. ej är iden- 
tisk med tiguren i Fl. Dan. 1. c. kan man genast se; den 
figuren har icke mängpariga blad, är ej en multijuga. 
Till denna hâriga Serie kan man, synes det oss, ock- 
sä räkna v. æquiloba, som skall ha härbräddade, i öfrigt 
glatta blad. Till denna var. fär dock nog räknas äfven 
sädana individer, som äfven ha nägra fâ här pä bladskifvan. 
Var. erubescens Peterm. Petala apice dilute violacea. 
rarissime omnino rosea, rubra, obscure violacea. Denna 
varietet lär ofta blifvit tagen för ht’briden C. amara X pra- 
tensis, som enl. förf. endast blifvit hinnen 1819 vid Char- 
kow. Nägon lokal för denna var. i Sverige anför förf. ei 
men den finnes nog pä mer än ett Ställe; exemplar däraf 
frän Vg. äro i âr upptagna i byteskatalogen frän Lunds 
botäniska förening. I Neumans Sv. Fl. upptages f. minor 
Lge. som enligt Lange har violetta kronblad. Redan 
