40 
Nâgra ord om Macrocystis pyrifera (Turn.) Aq. 
Af Carl Skottsberg. 
Det torde ej ligga nâgon öfverdrift i det pâstâ- 
endet, att Macrocystis pyrifera är en af de ryktba- 
raste alger som finnas. Kring Sydatlantens lânder 
bildar denna algernas jatte ett balte, lätt i ôgonen 
fallande genom sin gulbruna färg och sin massa, och 
den som en gâng sett dess eleganta guirlander följa 
vâgornas rörelser, glömmer nog ej, hur ’’Kelpen” (det 
mest brukliga namnet) ser ut. Under den svenska 
sydpolarexpeditionens gang har jag upprepade ganger 
varit i tillfälle att studera Macrocystis pä ett flertal 
lokaler a Sydgeorgien, a Falklandsöarna och i Eids- 
landet och har frän dessa stallen samlat material tili 
en anatomisk och biologisk undersökning af denna in- 
tressanta, högt organiserade och formrika växt. Här 
skall jag ge en kort framställning at en del organi- 
sationsförhallanden, hvilka hittills varit ofullstäudigt 
utredda. Efter expeditionens slut hoppas jag bli i 
tillfälle att utförligt behandla ämnet. 
Macrocystis pyrifera bildar, som ofvan blifvit an- 
tydt, ett väl markeradt band utefter kusterna. Det 
djup, pa hvilket den trifves, kan, ungefärligt taget, 
beräknas tili ca 2 — 25 meter, ifa.ll bottnen lämnar 
tillräckligt fäste. Gränsen inât bestämmes af brän- 
ningen, i hvilken den icke kan växa. Utat är det 
bottnens beskaffenhet, som är afgörande, i det den 
endast i undantagsfall förekommer a den sand, lera 
eller dyl., som sä smaningom ersätter stenbottnen; â 
lös hotten finner man den fästad pa stora musslor, 
balanidkolonier etc., kring hvilka rotgrenarnas nät- 
verk sluter sig. Klippbotten är i allmänhet ej ägnad 
för dess fästorgan. A mindre djup än ofvannämnda 
fmnes den stundom i alldeles smult vatten; sa har 
jag funnit sma exemplar af normalt utseende pa muss- 
lor i klippbassänger med knappt *| meter djupt vat- 
Bol. Not. 1903. 
