194 
anlagts, hade dessa förenats till en tvâ-spetsad skifva, 
fullkomligt lik hälften af den nyssnämda. 
Ytterligare ett slag af bildnings-afvikelser före- 
fanns pa lokalen; hithörande individ hade det för 
Paris vanligaste bladantalet (fyra), men a somliga af 
bladen förekom nagon enstaka mindre inskärning i 
bladkanten. — 
Att här beskrifna Parisindivid maste betecknas 
som mer eller mindre missbüdadc , torde vara otvifvel- 
aktigt. Beviset för särskildt den midtersta gruppens 
monstrositet ligger naturligtvis däri, att af Organisa- 
tionen hos (de egentligen af fiera blad bildade) skif- 
vorna tydligen synes, att dessa uppkommit genom 
sammanväxning, fullständig eller ofnllständig. ■ — An- 
norlunda ställer sig saken ifrâga om de sa ofta före- 
kommande tre-, fern- eller sexbladiga individ, som 
endast afvika genom antalet blad, i det de hafva hvart 
och ett af dessa af fullkomligt normal beskaffenhet ; 
skall man i sadant fall tala om monstrositet, eller 
om variabilitet? 
O. Penzig Säger i sin Pflanzen tératologie *) (sid. 
429) om Paris quadrifolia inledningsvis : ’’Die meisten 
in dieser Species bekannt gewordenen Monstrositäten 
beziehen sich auf Abänderungen in der Zahl der Wirtel- 
glieder, sowohl im Laubblattquirl als in den Blüthen”, 
och strax efterät: ’’Diese Variabilität ist von sehr vie- 
len Authoren notirt worden”. Här begagnas alltsa 
uttrycken monstrositet och variabilitet omväxlande för 
hvarandra. Emellertid gör Penzig, dä det gäller för- 
klaringen af växlingen i bladantal, följande uttalande: 
’’Die Vermehrung der Glieder in den Wirteln scheint 
durch Theilung der ursprünglich einfachen Primordien 
vor sich zugehen: wenigstens findet man häufig noch 
eines der Laubblätter zweispitsig gegabelt (Moquin- 
Tandon: Elements de tératologie végétale, Paris 1841, 
1 ) Genua 1890—94. 
