247 
ning — i urvalets riktning — af det medeltal, om- 
kring hvilket individerna gruppera sig. 
Man har matematiskt behandlat de variations- 
kur vor, som man af observationerna kunnat uppkon- 
struera. Men résulta tet har ej alltid blifvit bra där- 
f'ör, att man arbetat med en blandning af redan fixe- 
rade typer, d. v. s. med ett samfund. Vilmorin bör- 
jade arbeta med afkomman af ett enda fro (”rena 
linjer” sasorn förf. säger; pedigreekultur), och det är 
denna metod, som gifvit sa goda praktiska résultat 
vid Sveriges Utsädesförening i Svalöf. Förf. anför 
Svalöfsinstitutionens résultat, som stöd för sin upp- 
fattning af de GALTON-PEARSON’ska lagarnes natur. Da 
man vid Svalöf arbetat hufvudsakligen med ”botani- 
ska” morfologiska karaktärer, gälla förf:s undersöknin- 
gar de ”icke-botaniska” (fysiologiska) och hans talma- 
terial har varit stört. 
Genom att förf. experimenterat med ”rena linjer” 
fann han, att inom dessa linjer har tillbakaslaget va- 
rit sa att säga fullkomligt: urvalet i de rena linjerna 
medför ingen typförskjutning. 
Den förskjutning af medeltalet, som urvalet i 
samfundet medför, är saledes förorsakadt däraf, att 
de föreliggande samfunden — ss. i förf:s material — 
besta af olika beskaffade linjer, hvilkas typer kunna 
vara mer eller mindre rena. 
♦Men de rena linjerna äro icke absolut konstanta, 
atminstone kan förändring ske genom mutation, 
dâ en ny linje med ens uppstâr inom en äldre. 
Genom hybridisering upphör naturligtvis linjen att 
vara ren. 
Med detta hafte följer en plansch fran lektor Auleuz 
som supplement till hans uppsats i första haftet af inneva- 
rande ârgâng. Den skall ersätta taflan II fig. 1. 
