274 
anteckningar i föregaende serier, vid 26 — 37 blom- 
ningsmaximets tidigare inträdande, vid 38 dess sena 
början, vid 39 — 43 dess korta varaktighet samt vid 
44 — 45 dess lângvarighet. Nagra anmärkningar om 
en ocb annan af denna grupps växter vill jag dess- 
utom tillägga. Anthemis tinctoria uppträder i södra 
Norrland rikligt pâ nyvallar, vid Stensund däremot 
pä myllklädda hällar och moränbackar. Af Centaurea 
jacea sagos de första blommorna den 7 juli, men först 
med augusti manad hade den inträdt i sitt blomnings- 
ma^imum; denna växt förhaller sig salunda i södra 
Sverige sâsom Leontodon autumnalis , Campanula rotun- 
difolia o. s. v., om hvilka härofvan talats. Bland de 
växter hvilkas blomningsmaximum vid Stensnnd in- 
föll ovanligt tidigt ma framhâllas Bhinanthus major , 
som under förra hälften af juni här och där förlänade 
hafsstränder sin blekgula färg. Blomningens korta 
varaktighet hos 39 — 43 torde bero pä den ovanligt 
torra försommaren 1903 vid Stensund. I detta sam- 
manhang vill jag nämna, att under vanliga ar Prunus 
spinosa , Sorbus suecica och Crataegus oxyacantha nog 
ock äro att räkna tili de genom sin blomning domi- 
nerande växterna vid Stensund, men är 1903 blom- 
made dessa växter där blott mycket sparsamt 
Till sist nagra ord om de dominerande blom- 
ningsföreteelser, som jag under den gângna somma- 
ren för första gangen antecknat, och som aterfinnas 
i tabellens afdelning C. De i denna grupp nämda 
kulturväxterna, nämligen potatis, timotej, pion, indisk 
krasse och sâpnejlika äro ej i sa hög grad som de 
vilda växterna inom denna grupp för trakten egen- 
domliga; de nämda växternas odling torde nämli- 
gen vara ganska allmän öfver heia södra Sverige. 
Att jag ej förut antecknat dem, beror mest pa den 
mindre uppmärksamhet, som jag förr egnat kultur- 
växter, hvaraf en följd blifvit, att jag ej nöjaktigt 
beaktat dessa växters förhallande i fenologiskt hän- 
