276 
Melampyrum silvaticum L. /. versicolor nova f. 
Af A. A. Lindström. 
I juli d. a. fann jag en Melampyrum-iorm, som 
synes mig förtjent att uppmärksammas. Tillhörande 
M. silvaticum L. (icke laricetorum Kern.), skiljer den 
sig fran hufvudformen förnämligast genom färgen pâ 
blommorna, af hvilka somliga äro ljnsgula — nästan 
hvita med underläppens tveune bucklor öfverst brand- 
gula, andra rosenröda med underläppens bucklor öf- 
verst purpurröda. Blommor af de olika färgerna fö- 
rekomma pâ sam ma individ, ja af samma 7, par” âr 
stundom den ena blomman röd, den andra ljusgul el- 
ler hvit; en del blommor äro vid utvecklingen hvita, 
men blifva sâsom äldre rôda. I öfrigt är växten 
spensligare ân hufvudformen med nâgot tunnare blad 
och vanligen mer utdragna blommor. — Vâxer i sko- 
gen vid Färsjön i närheten af Söderhamn i skugga 
under granar pâ en lokal af endast nâgra fâ kvm., 
men der rikligt. Hufvudformen finnes i stor ymnig- 
het rundtomkring samt i enstaka ex. bland formen. 
Ett par individ af f. versicolor har jag äfven funnit 
vid vägen mellan Färsjön och Stugsund pâ öppen, 
solig lokal, hvaraf synes, att den icke är nägon 
skuggform. 
Här uppställda f. versicolor kan knappast vara 
identisk med f. bicolor Behm, som jag icke sett, men 
som enligt Bot. Not. 1887 pag. 179 skall hafva ”kro- 
nans pip och svalg rôda *), i öfrigt kronan brandgul”; 
f. versicolor är aldrig brandgul utom â underläppens 
bucklor i en del blommor, som ofvan sagts. F. bi- 
color Behm anses af Ostenfeld (i Nyt Magaz. f. Na- 
tur v. bd. 40) möjligen vara identisk med en af ho- 
nom tagen form af M. laricetorum Kern. 
Stugsund den 3.9.1903. 
*) mörkröda (purpurröda)? 
Bot. Not. 1903. 
