281 
förhallandet med ungdomsformer (fig. 4). Interno- 
-dens ringa utvecklig och i följd häraf stolonens rela- 
tiv! obetydliga utsträckning i längd hänvisa dock 
.äfven här pâ inverkan af en Epilobium-art med mycket 
korta inter nod. 
Stjälken 80 — 120 cm. hög, vanligen frän öfre 
tredje- eller fjärdedelen, mera sällan ända fran mid- 
ten utsändande uppräta, i de fiesta fall enkla grenar. 
- Saval dessa som hufvudstjälken äro trinda. 
Med afseende pâ stjälkens harighet rader som 
bekant en mycket stör olikhet mellan E. hirsutum och 
E. montanum. Hos den förra är harbeklädnaden of- 
tast synnerligen rik och utgöres af dels mycket länga, 
utspärrade, tjockväggiga, raka eller svagt bagböjda 
har, dels kortare, tunnväggiga, encelliga och oftast 
kring sin längdaxel spiralformigt vridna glandler. Hos 
•den senare däremot är harbeklädnaden gles, och hären 
äro korta, styfva, pâ y tan smaknottriga, stärkt bag- 
böjda — skärformigt krökta och pâ grund häraf till- 
fryckta. 
Hos hybriden öfverensstämmer harbeklädnaden, i 
^ynnerhet om hänsyn särskildt tages tili harens bygg- 
nad och riktning, mest med E. hirsutum. Stjälken 
har sâlunda, i synnerhet upptill, ett tämligen tätt och 
rutstäende ludd af dels längre, styfvare, spetsiga har, 
dels kortare, tunnväggiga glandler, hos hvilka senare 
dock spiral vridning icke pâ langt när sä allmänt fö- 
Tekommer som hos E. hirsutum. Har af samma typ 
som hos E. montanum äro däremot ytterst sparsamma. 
Men â andra sidan äro hären tämligen korta, icke 
hälften sa lânga som hos E. hirsutum , och den ullig- 
het och ofta glänsande hvithet, som karaktäriserar har- 
beklädnaden hos E. hirsutum , saknas hos hybriden 
fullkomligt. 
Anmärkas bör, att harbeklädnaden med afseende 
pâ täthet, harens längd o. s. v. kan vara underkastad 
ganska stora variationer, beroende pâ, om i hybriden 
Bot. Not. 1903. 20 
