285 
E. hirsutum X montanum har hittills med säker- 
het anträffats blott pâ 2 stallen, nämligen vid Colding 
pâ Jutland af J. Lange samt "zw. Gelting, Nybye und 
Nordschen am Walle” af Hansen 1 ). Alla de frân 
dessa lokaler stammande exemplaren af hybriden af- 
vika frân de sâval af mig som Lekt. Erikson funna 
däri, att de antingen âro helt apetala eller hafva 
kronbladen högst obetydligt utvecklade (1 — 2 mm. 
lânga). 
Den af Lange vid Colding anträffade hybriden 
har âr 1877 afbildats i Flora Danica, fasc. 49, tab. 
2900 och dar identifierats med E. purpureum Fries. 
Hvad denna FRiEs’ska art beträffar, sa bief den första 
gângen beskrifven i Flora Hallandica, 1817 — 1818, 
pag. 65 och karaktäriserades därstädes med orden: 
’’foliis lanceolatis, subpetiolatis serratis, caule ancipiti 
glabro, stigmate indiviso. In paludibus rarius. Ex. 
gr. in fossa valli prope Halmstads slott.” Senare, 
nämligen i Nov. Flor. Suec. Mant. III, 1842, pag. 
185, yttrar Fries om sin E. purpureum bl. a. följande: 
’’Caule opposite lineato sulcato, foliis subsessilibus 
dilatato lanceolatis dentato-serratis acutis, floribus 
arrectis, stigmate indiviso. Ante plurimos annos legi 
ad fossam vallis ad arcem Halmstadiensem, hac vero 
explanata prorsus evanuit (indeque speciem sequ. sub- 
junxi), receptis vero simillimis speciminibus ”Ved 
Gjærder udenf'or Colding” a CL J. Lange lectis restituo”. 
Denna senare karaktäristik stammer emellertid alldeles 
icke in pâ de LANGE’ska exemplaren, hvilka bl. a. 
utmärka sig genom djupt deladt marke. Och ej heller 
stammer den med t vänne â Upsala Bot. Mus. förva- 
rade, af El. Fries själf sâsom E. purpureum etikette- 
rade exemplar, hvilka jag genom Herr Professor F. 
R. Kjellmans ut mark ta välvilja varit i tillfälle att 
undersöka, och hvilka enligt Fries’ egen uppgift â 
9 Hausskneoht: Monographie der Gattung Epilobium pag. 63. 
