290 
Gotland. Denna senare art är dock som bekant af 
gammalt känd fran Mösseberg i Yestergötland. 
Da emellertid Gotska Sandön ligger pa ca 58°5' 
n. br. är följaktligen denna ö den för närvarande 
nordligaste kända fyndorten för arten i fräga. 
Beck y. Mannagetta säger pa tal om släktet Oro- 
banches geografiska utbredning *): Interessant ist es 
nun wenn wir die Polargrenzen der Gattung Oro- 
banche näher betrachten. Wir erblicken nicht eine 
Art, die am weitesten gegen Norden vorgedrungen 
ist, sondern eine Reihe von Arten die nacheinander 
die Polargrenze erreichen”. Sa följer ett uppräknandö 
af vissa arters nordgränser, däribland O. alba’s. Pa 
pag. 65 fortsätter förf. ’’Eine Erklärung dieser Eigen- 
tümlichkeit finde ich in dem Verlaufe der Vegeta- 
tionslinien der einzelnen Arten, die in der alten 
Welt unverkennbar ein Nacheinanderwandern und Vor- 
dringen der Arten von Ost nach West erkennen lassen 
und demnach zum Schlüsse berechtigen, dass die ein- 
zelnen, für das Vordringen gegen Norden geeigneten 
Arten noch nicht bis zu ihrer äussersten Grenze ge- 
langt seien . ” 
Pörekomsten pa Gotska Sandön synes i viss man 
bestyrka detta antagande, att Orobanche - arterna äro 
stadda i spridning mot norr. On är nämligen, geolo- 
giskt sedt, af mycket sent datum i det den först under 
Litorinatiden och yngre stenaldern dykt upp öfver 
hafvets y ta. * 2 ) Sa att synnerligen gammal kan väx- 
ten ej vara pa den nyupptäckta lokalen. 
Det är ej lätt ätt afgöra, huru växten kommit 
att fa fast fot pä den isolerade, öfver 4 mil norr om 
närmaste land, Farön, belägna Sandön. Denna ö har 
emellertid faktiskt mottagit en ganska rik flora frân 
kringliggande länder mest naturligtvis genom hafs- 
’) 1. c. p. 64 — 65. 
2 ) Jfr. Sernander: Den skandinaviska vegetationens sprid- 
ningsbiologi. Uppsala 1901 p. 407. 
