291 
drift. *) Pâ detta satt har dock svârligen Orobanche 
natt Sandön. Nâgot sannolikare är da vinterdrift 
öfver isen. Yäxten är nämligen vinterstandare ; jag 
insamlade vid mitt besök pâ platsen kvarstäende fjor- 
ärsexemplar, som ännu ej spridt alla sina frön. Da 
emellertid hafvet här sällan fullständigt isbelägges 7 
är dock denna spridningsväg tämligen osäker. 
Mera effektiv torde spridning genom djur eller 
människor vara. Hvad djnren beträffar, är det väl 
närmast fäglarna, som skulle kunna utgöra spridnings- 
agens, i det att växtens ytterst sma frön lätt skulle 
kunna medföras i deras fjäderklädnad. Emot denna 
hypotes talar dock öns stora fattigdom pâ fâglan 
Den ligger ur strakvägarna för dem. Spridning ge- 
nom människans atgörande är nog den sannolikaste. 
Härför talar den omständigheten, att fyndorten är 
belägen ej langt frän öns enda nu för länge sedan 
öfvergifna landtgard. Mycket möjlig är ocksa väx- 
tens införande genom skeppsbrott och ilandflutna vrak- 
spillror. Sâdana ligga i riklig mängd längs öns 
kuster, och pâ kusten var det ju ocksa som växten 
anträffades. 
Hur härmed än ma förhalla sig, har Orobanche 
alba lyckats finna en lugn och väl skyddad växtplats 
inom vara landamären. Och det är att hoppas, att den 
där länge skall kunna bibehalla sig. 
*) Se Sernander: Den skandinaviska vegetation ens sprid- 
ningsbiologi pp. 188 — 148 och 407. samt samme förf. i Bot. No- 
tiser 1896 p. 121. 
